ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/13955/22 Суддя (судді) першої інстанції: О.В. Захарова

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 р. у справі (частково електронна) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС), Регіонального сервісного МВС в Херсонській області (філія ГСЦ МВС), Територіального сервісного центру № 1242 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області про скасування перереєстрації транспортного засобу, зобов`язати вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В : 
22.08.2022 ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС), Регіонального сервісного МВС в Херсонській області (філія ГСЦ МВС), Територіального сервісного центру № 1242 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області про скасування перереєстрації транспортного засобу, зобов`язати вчинити певні дії, в якому просить:
- скасувати перереєстрацію автомобіля (ідентифікатор НОМЕР_1) на нового власника - ОСОБА_2 , проведену 19.11.2014;
-скасувати перереєстрацію автомобіля на гр. ОСОБА_3 , проведену 19.12.2014;
-скасувати перереєстрацію автомобіля на гр. ОСОБА_4 , проведену 20.06.2015;
-скасувати перереєстрацію автомобіля на гр. ОСОБА_5 , проведену 02.02.2017;
-скасувати дію, а саме: зняття з обліку для реалізації автомобіля (ідентифікатор НОМЕР_1), проведену 11.05.2017;
-скасувати реєстрацію автомобіля (ідентифікатор НОМЕР_1) за ТОВ «Автокредит Плюс», проведену 08.11.2017;
- зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (Філія ГСЦ в м. Києві), код ЄДРПОУ 43611844 відновити в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Touareg», сірого кольору, з номером кузову « НОМЕР_1 », д.н.з. НОМЕР_2 за ОСОБА_1 , який належить їй на праві власності згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Обухівським РЕВ ДАІУДАІ МВС у Київській області.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, позивачка 10.10.2012 є владником автомобіля марки VOLKSWAGEN TOUAREG, сірого кольору, з номером кузова НОМЕР_1 , проте, звернувшись до відповідача з листом, дізналась, що транспортний засіб їй не належить, і протиправно було знято з реєстрації і зареєстровано за іншими особами. 
Внаслідок ліквідації Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла на розгляд у 2025 році до Луганського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 01.08.2025 провадження у цій справі закрито через те, що даний спір не підлягає розгляду у порядку Кодексу адміністративного судочинства України, а підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки спір не є публічно-правовим, а має приватно-правовий характер, тобто спір про право та підлягає захисту в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.
Позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Позивач вважає висновок суду про непідсудність цього спору цьому суду помилковим.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2025 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції, та після надходження справи, ухвалою від 17.11.2025 призначено до слухання у порядку письмового провадження. 
З поважних причин слухання справи продовжувалось.
Відповідачем відзив не подавався. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
За змістом частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Правилами частини першої статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;
За визначенням частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Частиною другою цієї статті визначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт має виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.
У свою чергу Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
При цьому суд зазначає, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Отже, з огляду на зміст позовних вимог та їх обгрутування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги (частина) не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки суд у порядку норм КАС України позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) право власності позивача відносно певного майна, реєстрація якої відбувається відповідачем. 
З огляду на вищевикладене, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а саме те, що заявлені позивачкою позовні вимоги не підлягають розгляду у порядку норм КАС України.
Надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта, судова колегія зазначає, що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 р. - залишити без задоволення.
Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2025 р. у справі (часткового електронна) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС), Регіонального сервісного МВС в Херсонській області (філія ГСЦ МВС), Територіального сервісного центру № 1242 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області про скасування перереєстрації транспортного засобу, зобов`язати вчинити певні дії, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Колегія суддів: О.В. Карпушова 

О.В. Епель

В.В. Файдюк