Справа № 204/306/26
Провадження № 2/204/1833/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРА

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
(заочне)

30 квітня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Чапали Г.В.
за участю секретаря судового засідання Азарян Б.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,- 
ВСТАНОВИВ:
У провадження суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №71889543 від 10 червня 2025 року у розмірі 22 890,00 гривень, та за договором позики №8386627 від 13 червня 2025 року у розмірі 21 375,00 гривень, а загалом за двома вказаними договорами у розмірі 44 265,00 гривень, а також судові витрати в розмірі 2422,40 гривень, та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 500,00 гривень.
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 10 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №71889543, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 гривень, строком на 17 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,226% в день, комісія за надання кредиту 10% від суми наданого кредиту (що у грошовому еквіваленті складає 700,00 гривень). 
Також, зазначив, що 13 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №8386627, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9 000,00 гривень, строком на 364 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,95% в день, комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому еквіваленті складає 1552,50 гривень).
16 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №16/10/25, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача за Договорами №71889543 від 10 червня 2025 року, №8386627 від 13 червня 2025 року. Вказав, що у зв`язку з невиконання умов договору відповідачем, заборгованість за договором №71889543 від 10 червня 2025 року становить 22 890,00 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 7 000,00 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 1190,00 гривень, заборгованості за комісією 700,00 гривень, заборгованості за пенею/неустойкою 14 000,00 гривень; заборгованість за договором №8386627 від 13 червня 2025 року становить 21 375,00 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 9000 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 6 322,50 гривень, заборгованості за комісією 1552,50 гривень, заборгованості за пенею/неустойкою 4500,00 гривень. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договорів позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, з метою захисту свої прав.
Ухвалою суду справу призначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач направив до суду заяву про розгляд справи без участі свого представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 
Відповідач у судові засідання призначені на (24.03.2026; 30.04.2026) не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце їх проведення шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Жодних заяв або клопотань на адресу суду не надходило. 
Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Відтак, суд постановив проводити розгляд справи за відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 
У судовому засіданні встановлено, що 10 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 71889543, за яким ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надало відповідачу кредит в розмірі 7000 грн. строком на 17 днів, процентна ставка 0,226% (фіксована) на день, дата повернення позики 26.06.2025 року, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Вказаний договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором «43182». 
На підтвердження перерахування відповідачу суми кредиту у розмірі 7 000 грн., до позовної заяви додано довідку ТОВ «ФК «Фінекспрес», у якій зазначено що 10.06.2025 року відбувся успішний переказ на картку № НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 . 
Окрім того, 13 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 8386627, за яким ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надало відповідачу кредит в розмірі 9000 грн. строком на 364 дні, процентна ставка 0,95% (фіксована) на день, дата повернення позики 11.06.2026 року, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Вказаний договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором «127087». 
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконав умови договору про споживчий кредит та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача, зазначеної останнім у договорі №8386627 від 13 червня 2025 року, кошти в розмірі 9000 гривень, що підтверджується відповідною довідкою. 
16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №16/10/25, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача за Договором №71889543 від 10 червня 2025 року, та договором №8386627 від 13 червня 2025 року.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 16/10/25-02 від 16.10.2026 року до Договору факторингу № 16/10/25 від 16 жовтня 2025 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги за кредитним Договором № 71889543 від 10.06.2025 року, укладеним з ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості становить 22890 грн., з яких: 7000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 1190 грн. – сума заборгованості за відсотками; 14000 грн. – сума заборгованості за пенею; 700 грн. – комісія за надання кредиту.
Також, відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 позивач набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 по кредитному договору №8386627 від 13 червня 2025 року в сумі 21375 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 9000 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 6322,50 гривень, заборгованості за комісією 1552,5 гривень, заборгованості за пенею/неустойкою 4500,00 гривень.
Відповідач умови договору з повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконав.
Разом з тим заборгованість підтверджується розрахунком доданим до матеріалів справи, а також випискою АТ «Пумб» з якої вбачається зарахування коштів по рахунку № НОМЕР_2 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 , за період з 10.06.2025 по 13.06.2025 р. та з 13.06.2025 по 16.06.2025 р. 
Розмір заборгованості відповідачем не спростований.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, надані позивачем і досліджені судом письмові докази підтверджують відступлення права вимоги від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінпром Маркет» за договорами №71889543 від 10 червня 2025 року, №8386627 від 13 червня 2025 року укладеними між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 . 
Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначених договорами строки і обсяги не виконав, і станом на час розгляду справи відомостей про погашення заборгованості за вказаними договорами повністю чи частково відповідачем суду не надано, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості: за договором №71889543 від 10 червня 2025 року в сумі 7 000,00 грн (основний борг) 1 190,00 грн (заборгованість за процентами); 700,00 грн (заборгованість за комісією); за договором №8386627 від 13 червня 2025 року в сумі 9 000,00 грн (основний борг), 6 322,50 грн (заборгованість за процентами) 1 552,50 грн (заборгованість за комісією). 
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею за кредитними договорами №71889543 від 10 червня 2025 року у розмірі 14 000,00 грн.; та №8386627 від 13 червня 2025 у розмірі 4 500,00 грн, то в цій частині позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» задоволенню не підлягають, оскільки на теперішній час на території України продовжує діяти введений з 24 лютого 2022 року воєнний стан, а відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Що стосується позовних вимог про відшкодування судових витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України, здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Позивач на підтвердження витрат на правову допомогу надав: Договір № 25-08/25ФП від 25.08.2025 року про надання правничої допомоги, укладеним між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О., Витяг з акту № 8ФП приймання передачі наданої правничої допомоги на суму 4500 грн., акт приймання передачі справ на надання правничої допомоги (Додаток № 1 до договору № № 25-08/25ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 2099 видане Ткаченко Ю.О., ордер на надання правничої допомоги ТОВ «Фінпром Маркет» адвокатом Ткаченко Ю.О. та платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579941967.1 від 10.11.2025 року на суму 112500,00 грн.
У той же час при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зважаючи що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а отже вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно у розмірі 1 409,84 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 203-207, 512, 526, 611, 626-629, 638, 1047-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №71889543 від 10.06.2025 у розмірі 8 890,00 грн., що складається з 7 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 1 190,00 грн. заборгованості за простроченими відсотками; 700,00 грн. заборгованості за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №8386627 від 13.06.2025 у розмірі 16 875,00 грн., що складається з 9 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 6 322,50 грн. заборгованості за простроченими відсотками; 1 552,50 грн. заборгованості за комісією. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» понесені витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги в розмірі 3 000,00 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 409,84 грн. 
У задоволенні решти вимог – відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Чечелівським районним судом м. Дніпра за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (місцезнаходження: м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33, код ЄДРПОУ 43311346).
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення 30.04.2026. 

Суддя