Справа № 761/45411/19
Провадження № 2-а/761/9/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови.
Згідно позовних вимог позивач просила суд: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 12.11.2019 року за підписом в.о. заступника начальника ГУ ДПС у м. Києві Якушко Інни Валеріївни, яка винесена відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП.
Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 листопада 2019 року виконуючою обов?язків заступника начальника ГУ ДПС у м. Києві Якушко Інною Валеріївною за результатами розгляду протоколу № 334 від 01.11.2019 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , яка працює директором Приватного підприємства «Парк-2», та відповідно до якої останню притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 3 400, 00 (три тисячі чотириста) грн. за порушення ч. 1 ст. 163-15 КУПАП. Вказану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163 - 15 КУпАП, а саме: недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, чим порушено п. 1 постанови КМУ від 29.09.2010 року № 878 «Про здійснення розрахунків за продані товари ( надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів». Підставами для застосування цієї норми законодавства відповідач зазначив те, що «Позивач не забезпечував можливість проведення розрахунків за надані послуги з використанням електронних платіжних засобів». Позивач вказує, що підстави для задоволення позову полягають в наступному: відсутня об?єктивна сторона адміністративного правопорушення. За зазначеною вище статтею об?єктивна сторона полягає в не забезпеченні можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів. Проте, слід зауважити, що Приватне підприємство «ПАРК-2», директором якого є позивач, здійснює розрахунки зі споживачами послуг у готівковій та безготівковій формі розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зі змінами та доповненнями підприємство застосовує реєстратор розрахункових операцій модель MINI-T51.01, який зареєстрований та опломбований належним чином з 30.06.2015 року. В зазначеному реєстраторі розрахункових операцій реалізовано можливість виконувати наступні касові операції: реєстрація оплати готівкою, чеком, карткою та кредитом. Також, підприємство має мобільний POS-термінал, наданий у користування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що був продемонстрований ГДРІ у ході перевірки. Крім того, починаючи з 16 липня 2015 року, між ПП «ПАРК-2» та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено публічний договір надання банківських послуг, який містить п.3.6.1.2.1 наступного змісту: Підприємство доручає, а Банк приймає на себе обов?язок здійснювати за допомогою Терміналу ПриватБанку із застосуванням платіжних карток, прийом платежів від фізичних осіб (далі - "Платників") за плату, порядок та строк нарахування якої визначений Анкетою-Заявою комплексного обслуговування, в якості оплати послуг (товарів, робіт) Установи/Підприємства, та перерахування їх на поточний рахунок Установи/Підприємства. Споживачі послуг, що надає Приватне підприємство «ПАРК-2», можуть розрахуватись за них будь-яким із перелічених них нижче способів Готівкою, безпосередньо в касі підприємства; Спеціальним платіжним засобом( карткою, смартфоном з функцією NFC), безпосередньо в касі підприємства; Готівкою через касу будь-якого банку; Спеціальним платіжним засобом через касу будь-якого банку; Спеціальним платіжним засобом через банківський термінал самообслуговування; Через систему Інтернет-банкінг будь-якого банку; Спеціальним платіжним засобом (кнопкою «Заплатити» на віджеті, встановленому Приватбанком прямо на головній сторінці власного сайта підприємства(що підтверджується скриншотом з екрану комп?ютера з даним віджетом). Також слід зазначити, що відсутність проведених розрахунків з використанням одного із перелічених способів, свідчить лише про відсутність попиту на такий спосіб розрахунків за послуги (термінал знімає додатково комісію 2% від всієї суми платежу з картки, що є неприйнятним для клієнтів у порівнянні з іншими способами здійснення оплати за тур), а ні Позивач, ні інший працівник ПП «Парк-2 » не може вплинути на споживача вибирати і застосовувати той чи інший вид оплати, в тому числі розраховуватися карткою. З вказаного слід підкреслити, що при здійсненні розрахунків за надані послуги споживачам забезпечено можливість здійснювати розрахунок з використанням електронних платіжних засобів. Окрім того, посадовій особі ГУ ДПС у м. Києві Половко Олексію Миколайовичу (перевіряючому) під час здійснення перевірки були надані відповідні документи на реєстратор розрахункових операцій та POS-термінал, а також пред?явлено до огляду працюючі реєстратор розрахункових операцій модель MINI-T51.01 та POS-термінал VERIFONE VX 520. Коли перевіряючий запропонував перевірити працездатність РРО-терміналу проведенням платежу власною банківською карткою, він отримав згоду позивача, при умові попередньо створити документальну підставу для такого платежу, а саме укласти договір про надання туристичних послуг (купівлю-продаж одного з пакетних турів на вибір) за звичайною процедурою Туристичного агентства ПП «Парк-2», яка визначена у наявних договорах з Туристичними Операторами, тури яких продає Туристичне агентство «Парк-2». При цьому перевіряючий був попереджений, що на той день найдешевший тур має вартість 14 000 грн., та має обмеження на повернення сплачених коштів за бажанням платника. Приймати платежі без укладання договору або не виконувати його умови, Туристичне агентство не має права. Після цього перевіряючий більше не наполягав на проведенні тестового платежу.
Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 25.11.2019 року матеріали справи передані для розгляду судді Піхур О.В.
Ухвалою суду від 27.11.2019р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи від 13.01.2020 року № 01-08-6 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 року матеріали справи передані для розгляду судді ОСОБА_2.
12.02.2020р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього документами.
Згідно змісту відзиву, заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача вказував на обгрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП. Посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, із змінами та доповненнями (далі - ПК України), відповідно до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 30.09.2019 №1339 (з Додатком № 66, який є невід?ємною частиною наказу), направлень на перевірку від 02.10.2019 № 1035/26-15-05-09-01, № 1036/26-15-05-09-01, службових посвідчень в період з 24.10.2019 по 01.11.2019 було проведено фактичну перевірку туристичної агенції ПП «ПАРК-2» (ЄДРПОУ 30637051). За результатами перевірки складено акт про результати фактичної перевірки від 01.11.2019 реєстраційний № 0515/26/15/05/30637051, яким встановлено порушення вимог п.1, постанови КМУ від 29.09.2010 № 878 «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів». Відповідно Акту перевірки від 01.11.2019 року № 0515/26/15/05/30637051 посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві, під час проведення фактичної перевірки, виявлено відсутність проведення розрахункових операцій з використанням реєстратора розрахункових операцій при наданні послуг. У позовній заяві позивач зазначає, що Приватне підприємство «Парк-2», застосовує реєстратор розрахункових операцій моделі MINI-T51.01, який зареєстрований та опломбований належним чином з 30.06.2015 року. Вказаний реєстратор розрахункових операцій дає можливість виконувати такі касові операції як: реєстрація оплати готівкою, чеком, карткою та кредитом. Позивач вказує на те, що «відсутність проведених розрахунків з використанням одного із можливих способів оплати, свідчить лише про відсутність попиту на такий спосіб розрахунків за послуги, термінал знімає додатково комісію 2% від всієї суми платежу з картки, що є, неприйнятним для клієнтів у порівнянні з іншими способами оплати». Позивач наголошує, що при здійсненні розрахунків за надані послуги споживачам забезпечено можливість здійснювати розрахунок з використанням електронних платіжних засобів. Крім того, позивач зазначає, що підприємство має мобільний POS-термінал, наданий у користування АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що був наданий у ході перевірки. Проте, згідно Акту перевірки від 01.11.2019 року № 0515/26/15/05/30637051, посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві під час здійснення перевірки, виявлено фактичну відсутність POS-терміналу. Також, встановлено що на момент перевірки, а саме на 24.10.2019 року у ПП «Парк-2» відсутній договір з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про надання послуг еквайрингу. Звертав увагу, що в позовній заяві позивач зазначає, що починаючи з 16.07.2015 року між ПІ «Парк-2» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено публічний договір надання банківських послуг, який містить п. 3.6.1.2.1 наступного змісту: «Підприємство доручає, а Банк приймає на себе обов`язок здійснювати за допомогою Терміналу ПриватБанку із застосуванням платіжних карток, прийом платежів від фізичних осіб (далі-«Платників») за плату, порядок та строк нарахування якої визначений Анкетою-Заявкою комплексного обслуговування, в якості оплати послуг (товарів, робіт) Установи/Підприємства, та перерахування їх на поточний рахунок Установи/Підприємства». Проте, на сайті АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у публічному доступі розміщено договір чинний станом на 01.07.2015 у якому п. 3.6.1.2.1 наступного змісту: «За цими Умовами та Правилами клієнт розміщує тимчасово вільні грошові кошти на умовах незнижувального залишку, у сумі, на поточний рахунок, на строк зазначені у Заяві КЛІЄНТА. Датою розміщення незнижувального залишку вважається дата надходження коштів у сумі, що зазначена, на поточний рахунок клієнта за наявністю Заяви Клієнта про розміщення грошових коштів на поточному рахунку на умовах надання послуги нарахування відсотків за коштами незнижувального залишку поточного рахунку». Також, слід зазначити, що у додатках до позовної заяви міститься договір між ПП «Парк-2» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про надання послуг еквайрингу від 24.10.2019 року. Як вже було зазначено фактичну перевірку було проведено 24.10.2019 року що підтверджується Актом перевірки від 01.11.2019 року N?0515/26/15/05/30637051. Наголошуємо, під час перевірки ПП «Парк-2» не надало посадовим особам ГУ ДПС у м. Києві договір з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про надання послуг еквайрингу, що ставить під сумнів наявність на момент перевірки POS-терміналу. Крім того, Позивач не навів жодних доказів укладання між ПП «Парк-2» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 16.07.2015 року публічного договору про надання послуг еквайрингу, а також підтверджень наявності POS-терміналу на момент перевірки. Враховуючи невідповідність наведеного позивачем п. 3.6.1.2.1 публічного договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з положеннями договору, який діяв 16.07.2015 року, а також укладання нового договору у день проведення перевірки контролюючим органом, слід дійти висновку про неможливість здійснення розрахунків зі споживачами послуг у безготівковій формі через реєстратор розрахункових операцій, що є порушенням чинного законодавства, а саме: незабезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, та підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. Отже, у зв`язку з тим, що позивачем не доведено підстав для скасування постанови, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Відповідь на відзив не надходила.
На підставі розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 10.03.2026р. № 01-08-672 щодо повторного автоматичного розподілу справи у зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_2 , протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2026р. матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П.
Ухвалою суду від 16.03.2026р. справу прийнято до розгляду суддею Романишеною І.П. Розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, які вбачаються з матеріалів справи та встановлені судом.
Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 334 від 01.11.2019 року, директор ПП «Парк-2» ОСОБА_1 вчинила порушення проведення готівкових розрахунків за товари (надані послуги) з використанням електронних платіжних засобів, а саме незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (надані послуги) з використанням електронних платіжних засобів, чим порушено п. 1 ПКМУ №878 від 29.09.2010 року «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів». Відповідальність передбачена ч.1 ст.163-15 КУпАП.
Відповідно до постанови від 12.11.2019 року складеної в.о.заступника начальника ГУ ДПС у м. Києві Якушко І.В., розглянувши протокол від 01.11.2019 року №334 та додані до нього матеріали, акт фактичної перевірки від 01.11.2019 року, бланк акту № 000376, встановлено, що директор ПП «Парк-2» допустила порушення пункту 1 постанови КМУ № 878 від 29.09.2010 року «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів».
Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 3 400 грн. за ч.1 ст.163-15 КУпАП.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є директором ПП «Парк-2».
В позовній заяві позивач посилається на неправомірність складеної постанови відносно неї, оскільки на час проведення перевірки підприємством було забезпечено можливість проведення розрахунків у безготівковій формі за допомогою платіжного терміналу, а тому з її боку відсутні порушення порядку проведення розрахунків.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність
Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд при вирішенні цієї справи має перевірити правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України однією з основних засад адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч.ч. 2, 4 ст. 9 КАС України).
Сутність принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи полягає, серед іншого, у виявленні та дослідженні доказів судом за власною ініціативою. Суд під час розгляду справи в порядку адміністративного судочинства повинен активно використовувати процесуальні повноваження, у тому числі й щодо виявлення, витребування і дослідження доказів за власною ініціативою.
Як наголошує ч.1-2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі наданих письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.
За змістом ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами ч.1-2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як регламентує ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши відповідні докази, які містяться в матеріалах справи відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд констатує, що позивачем не надано доказів на спростування обставин, викладених у оспорюваній постанові та на підтвердження аргумента про те, що її незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Згідно зі ст. 234-2 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 163-15 цього Кодексу, покладено на Податкові органи. Від імені податкових органів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники податкових органів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.
Відповідно до п.47 Положення №148 перевірки дотримання порядку ведення операцій з готівкою здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (далі - контролюючий орган) відповідно до його компетенції.
Керівники суб`єктів господарювання несуть відповідальність за дотриманням порядку ведення операцій з готівкою. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку.
Контролюючий орган в разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою застосовує до порушників штрафні санкції згідно з законодавством України.
Судом не приймаються до уваги посилання сторони позивача на договір між ПП «Парк-2» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про надання послуг еквайрингу від 24.10.2019 року на підтвердження забезпечення можливості здійснення безготівкових розрахунків за продані ПП «Парк-2» товари (надані послуги), оскільки наданий договір еквайрингу було укладено в день проведення перевірки, при цьому позивачем не надано доказів укладання вказаного договору в час до її проведення 24.10.2019р., що не підтверджує факт встановлення пристрою, що забезпечує можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари в ПП «Парк-2».
Водночас, позивачем не надано доказів укладання між ПП «Парк-2» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» публічного договору про надання послуг еквайрингу 16.07.2015 року, на який посилається позивач, а також підтверджень наявності POS-терміналу саме на момент перевірки. 
Суд також звертає увагу, що надані позивачем копії документів на реєстратор розрахункових операцій не вказують на наявність POS-терміналу на момент перевірки, а лише підтверджують наявність у ПП «Парк-2» належним чином зареєстрованого, опломбованого та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій.
Так, відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова, серед іншого, повинна містити: опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.163-15 КУпАП, порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів - тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За правилами ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-15 КУпАП повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи. Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, визначених санкцією ч.1 ст.163-15 КУпАП.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не було порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та прав позивача.
У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).
Частиною 2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд при вирішенні цієї справи має перевірити правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України, а тому відсутні правові підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до ст.139 КАС України, не підлягають розподілу.
На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 3, 19, 72-77, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Реквізити сторін:
ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .
Головне управління ДПС у м. Києві: 04116, місто Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, ЄДРПОУ 44116011.
Повне рішення складено 15.05.2026р.

СУДДЯ        І.П. РОМАНИШЕНА