РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року 	справа № 580/2315/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кульчицького С.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України 168 від 28.02.2022 року, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 31.08.2024 по 17.12.2024 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України 168 від 28.02.2022 року, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 31.08.2024 по 17.12.2024 року.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 (далі – Відповідач) у період з лютого 2020 року по березень 2025 року. 30 серпня 2024 року старший солдат ОСОБА_1 за безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_1 російської федерації, внаслідок наїзду авто на міну противника, отримав травмування, а саме: мінновибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму, посттравматичну сенсоневральну приглухуватість, термічний опік ділянки лівого ліктя І-П ст, забій м`яких тканин лівого ліктьового та колінного суглобів, підгострий кон`юктивіт та ангіопатію сітківки обох очей. Дані події підтверджуються довідкою від 10.09.2024 року № 1624 виданою військовою частиною НОМЕР_1 . У зв`язку з цим до військової частини НОМЕР_1 засобами електронної пошти була направлена заява від 24.12.2025 року з проханням організувати перерахунок та виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , старшому солдату ОСОБА_1 у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини. Станом на день подання позовної заяви, військова частина НОМЕР_1 не відреагувала належним чином на заяву та відповіді не надала. 
Ухвалою від 16.03.2026 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також, задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду із вказаним позовом. Поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду із позовом. 
Відповідач у встановлений судом строк 11.05.2026 (вх№25152/26) подав до суду відзив в якому просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач не погоджується з вимогами Позивача щодо виплати додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн на місяць за вказані Позивачем періоди перебування на стаціонарному лікуванні, так як належні виплати за періоди стаціонарного лікуванні після тяжкого поранення були своєчасно здійснені в повному об`ємі. В матеріалах справи наявна Довідка №133/11086 від 02 грудня 2025 видана Військовою частиною НОМЕР_1 – про нарахований дохід ОСОБА_1 у період з 01 січня 2023 року по березень 20256 року, надана Позивачем. Відповідно до Довідки №133/11086 ОСОБА_1 крім щомісячного грошового забезпечення нараховувалась додаткова винагорода із розрахунку 100 000 гривень на місяць за періоди перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з травмою, що пов`язана із захистом Батьківщини (що підтверджені документарно) - по жовтень 2024 року, включно. Таким чином, вимоги Позивача, щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України 168 від 28.02.2022 року, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні і зобов`язання виплати такої додаткової грошової винагороди за періоди: 31.08.2024 року по 06.09.2024 року (довідка КНП «КЛ№5» СМР – наявна в матеріалах справи); 06.09.2024 року по 12.09.2024 року (виписка з медичної карти стаціонарного хворого від 12.09.2024 року № 7059 – наявна в матеріалах справи); 23.09.2024 року по 17.10.2024 року (виписка з медичної карти стаціонарного хворого від 17.10.2024 року №3925Л/4103Р – наявна в матеріалах справи); є неправомірними, оскільки додаткова винагорода із розрахунку 100 000 гривень на місяць за періоди перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку із травмою що пов`язана із захистом Батьківщини – виплачена відповідачем, що підтверджено Довідкою №133/11086 від 02 грудня 2025, що видана Військовою частиною НОМЕР_1 і долучена як додаток до адміністративного позову Позивачем. Що стосується, періодів: 22.10.2024 року по 19.11.2024 року (виписка епікриз з медичної карти стаціонарного хворого №1526 – наявна в матеріалах справи); 05.12.2024 року по 17.12.2024 року (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 3187 КНП «Брусилівська лікарня» – наявна в матеріалах справи) відповідач вказує, що медичні документи не містять інформації про те, що лікування здійснювалось у зв`язку з пораненням (травмуванням), не містять інформації про тяжкість поранення (травми) і тому не створюють правових підстав для нарахування і виплати позивачу додаткової грошової винагороди, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України 168 від 28.02.2022 року, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні – за періоди стаціонарного лікування з 22.10.2024 року по 19.11.2024 року і з 05.12.2024 року по 17.12.2024 року. Крім того, відповідач вказує, що 28.03.2025 Позивач був виключений зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.03.2025 №87. При цьому, тільки 11.03.2026 року Позивач подав адміністративний позов до суду до в/ч НОМЕР_1 щодо виплати на його користь грошових коштів. Відповідач вважає, що строк подання позовної заяви Позивачем було пропущено. 
Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI Перехідні положення Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.
Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (далі – Позивач) проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 (далі – Відповідач) у період з лютого 2020 року по березень 2025 року. 
30 серпня 2024 року старший солдат ОСОБА_1 за безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_1 російської федерації, внаслідок наїзду авто на міну противника, отримав травмування, а саме: мінновибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму, посттравматичну сенсоневральну приглухуватість, термічний опік ділянки лівого ліктя І-П ст, забій м`яких тканин лівого ліктьового та колінного суглобів, підгострий кон`юктивіт та ангіопатію сітківки обох очей. 
Дані події підтверджуються довідкою від 10.09.2024 року № 1624 виданою військовою частиною НОМЕР_1 . 
Внаслідок отриманого травмування 31.08.2024 року ОСОБА_1 був доставлений евакуаційним транспортом до КНП «КЛ№5» CMP для обстеження та лікування, де знаходився на стаціонарному лікуванні до 06.09.2024 року та був направлений на наступний етап медичної евакуації. Зазначені відомості підтверджуються Випискою з медичної карти стаціонарного хворого від 06.09.2024 року №12211. 
06.09.2024 року Позивач був госпіталізований до хірургічного відділення Комунального Некомерційного Підприємства "Лікарня імені братів М. С. і О. С. Коломійченків” Шполянської міської ради, де перебував на стаціонарному лікуванні у період з 06.09.2024 по 12.09.2024 року, та звільнений від виконання службових обов`язків терміном на 5 діб, відповідно до Виписки з медичної карти стаціонарного хворого від 12.09.2024 року № 7059. 
В подальшому, ОСОБА_1 був направлений командиром військової частини на лікування та реабілітацію, у зв`язку з чим 23.09.2024 року був госпіталізований до 2 реабілітаційного відділення Комунального некомерційного підприємства "Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради", де перебував на стаціонарному лікуванні у період з 23.09.2024 по 17.10.2024 року, відповідно до Виписки з медичної карти стаціонарного хворого від 17.10.2024 року №3925Л/4103Р.
У період з 22.10.2024 року по 19.11.2024 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради", про що наявний Епікриз з медичної карти стаціонарного хворого №1526. 
Відповідно до Виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 3187, в період з 05.12.2024 по 17.12.2024 року Позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Брусилівська лікарня» (код за ЄДРПОУ 03881478). 
06.02.2025 року позаштатною постійно діючою ВЛК ДШВ ЗСУ в/ч НОМЕР_2 було проведено медичний огляд старшого солдата ОСОБА_2 , за результатами якого травмування отримане 30.08.2024 року було визнано таким, що «Травма, ТАК, пов`язана із захистом БАТЬКІВЩИНИ», згідно довідки військоволікарської комісії від 06.02.2025 року № 466. 
Таким чином Позивач у зв`язку з травмуванням отриманим 30.08.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я строком 81 календарний день у період з серпня по грудень 2024 року, що підтверджується зазначеною вище медичною документацією. 
Позивач вказує, що йому не було нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 (далі – Постанова № 168), в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. 
У зв`язку з цим до військової частини НОМЕР_1 засобами електронної пошти була направлена заява від 24.12.2025 року з проханням організувати перерахунок та виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , старшому солдату ОСОБА_1 у зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини. 
Станом на день подання позовної заяви, військова частина НОМЕР_1 не відреагувала належним чином на заяву та відповіді не надала. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини другої статті 1-2 Закону, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).
За змістом пункту 2 Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги).
У пункті 8 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації з 05.30 год. 24.02.2022 року був введений воєнний стан, який діє дотепер.
Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України зобов`язаний невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання цих указів Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), якою передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової грошової винагороди.
Пунктом 1 Постанови 168 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацами 3 та 4 пункту 1-2 Постанови № 168, встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23.06.2022 року № 912/в/29 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому, підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
Тобто, з аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається, що встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Судом з матеріалів справи встановлено, що 30 серпня 2024 року старший солдат ОСОБА_1 за безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_1 російської федерації, внаслідок наїзду авто на міну противника, отримав травмування, а саме: мінновибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму, посттравматичну сенсоневральну приглухуватість, термічний опік ділянки лівого ліктя І-П ст, забій м`яких тканин лівого ліктьового та колінного суглобів, підгострий кон`юктивіт та ангіопатію сітківки обох очей. 
Відповідач не оспорює перебування на лікуванні позивача у період з 31.08.2024 року по 06.09.2024 року (довідка КНП «КЛ№5» СМР – наявна в матеріалах справи); 06.09.2024 року по 12.09.2024 року (виписка з медичної карти стаціонарного хворого від 12.09.2024 року № 7059 – наявна в матеріалах справи); 23.09.2024 року по 17.10.2024 року (виписка з медичної карти стаціонарного хворого від 17.10.2024 року №3925Л/4103Р – наявна в матеріалах справи).
При цьому, як вбачається з довідки №133/11086 від 02 грудня 2025, що видана Військовою частиною НОМЕР_1 , за вказані періоди позивачу виплачено додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України 168 від 28.02.2022 року, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.
Тому вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.
Що стосується періоду з 22.10.2024 року по 19.11.2024 року та з 05.12.2024 року по 17.12.2024 року, суд зазначає наступне.
У період з 22.10.2024 року по 19.11.2024 року Позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради", про що наявний Епікриз з медичної карти стаціонарного хворого №1526, з якого вбачається, що позивач виписаний з клінічним діагнозом: «F43.2 Розлад пристосованих реакцій».
У період з 05.12.2024 року по 17.12.2024 року (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 3187 КНП «Брусилівська лікарня» – наявна в матеріалах справи) позивач перебував на лікуванні у КНП «Брусилівська лікарня» (код за ЄДРПОУ 03881478), про що наявна виписка з медичної карти стаціонарного хворого №3187, з якої вбачається, що позивач виписаний з клінічним діагнозом: «(основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення) Основний G93.4 - Енцефалопатія неуточнена. Стан після МВТ (30.08.2024), Акубаротравми, ЗЧМТ струсуголовного мозку. Післятравматична енцефалопатія, розсіяна неврологічна симптоматика, с м ВСД із стійким цефалгічним, астено-невротичним с-мом, вестибулопатією, лівобічною нейросенсорною приглуховатістю з легким порушенням слуху, лівобічний тубоотит. Супутній G55.1 — Компресія нервових корінців та сплетінь при ураженнях міжхребцевого диска (М50-М51). Вертеброгенна люмбішіалгія ст загострення». У зв`язку із цим, виходячи з причинно-наслідкового зв`язку отриманих поранень, зазначених в Довідці про обставини справи (поранення, контузії, каліцтва) від 10.09.2024 року № 1624 виданою військовою частиною НОМЕР_1 , можна дійти висновку, що спірний період лікування був пов`язаний саме з отриманим пораненням (травмою, контузією, каліцтвом) під час захисту Батьківщини.
При цьому, нормами чинного на період виникнення спірних відносин законодавства не було визначено, що яким саме (основним чи супутнім) має бути встановлений під час стаціонарного лікування військовослужбовця діагноз, що призвів до необхідності стаціонарного лікування військовослужбовця та слугував підставою для висновків ВЛК про пов`язаність травми військовослужбовця із захистом Батьківщини.
Відтак, обидві умови (пов`язаність поранення позивача із захистом Батьківщини та факт його перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.
Як свідчать матеріали справи, та не заперечується відповідачем, нарахування основних та додаткових видів грошового забезпечення позивача у період з 22.10.2024 року по 19.11.2024 року та 05.12.2024 року по 17.12.2024 року, додаткову винагороду у збільшеному розмірі в сумі 100 000 пропорційно за місяць не отримував.
У зв`язку з цим, суд вважає, що позивач має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 100 000 гривень на місяць за періоди перебування на стаціонарному лікуванні з 22.10.2024 року по 19.11.2024 року та 05.12.2024 року по 17.12.2024 року.
З огляду на зазначене суд доходить висновку про протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за період його перебування на стаціонарному лікуванні з 22.10.2024 року по 19.11.2024 року та з 05.12.2024 року по 17.12.2024 року, у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини,
Застосовуючи механізм ефективного захисту прав позивача, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000,00 гривень на місяць пропорційно в розрахунку на місяць у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за весь час перебування на стаціонарному лікуванні з 22.10.2024 року по 19.11.2024 року та 05.12.2024 року по 17.12.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо клопотання відповідача стосовно строків звернення до суду, то суд зазначає, що під час відкриття провадження у справі вже була надана оцінка підставам поважності пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу даний строк.
Також у контексті оцінки доводів сторін, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 1, частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» і доказів понесення ним інших витрат суду не надано, тому виходячи з положень статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 122, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 22.10.2024 по 19.11.2024 та з 05.12.2024 по 17.12.2024.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні з 22.10.2024 по 19.11.2024 та з 05.12.2024 по 17.12.2024.
У задоволенні інших вимог відмовити. 
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя 	Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ