ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/1931/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Галушко Н.А.
суддів Желіка М.Б. 
Орищин Г.В.
секретар судового засідання – Гунька О.П.

за участю представників учасників процесу:
від позивача – Шмотолоха О.П.
від відповідача – Карпій Р.М.

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ Фірма «Едельвейс» від 18.11.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/3377/25 від 18.11.2025)
на рішення Господарського суду Львівської області від 21.10.2025 (повне рішення складено 30.10.2025, суддя Запотічняк О.Д.)
у справі № 914/1931/25
за позовом Львівської міської ради
до відповідача ТОВ Фірма «Едельвейс»
про стягнення 815 469, 75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Львівської міської рада до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Едельвейс» про стягнення 815 469, 75 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним збереженням коштів пайової участі при будівництві багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на вул. Пекарській, 30-А у м. Львові, просить стягнути 815 469,75 грн, з яких пайовий внесок у розмірі 492 540,56 грн, 272 528,12 грн інфляційних втрат та 50 401,07 грн 3 % річних.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.10.2025 у справі №914/1931/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Едельвейс» на користь Львівської міської ради 815 469, 75 грн та 12 232, 03 грн судового збору.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач, будучи замовником будівництва об`єкта, розпочатого у 2018 році та введеного в експлуатацію у 2021 році, був зобов`язаний відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №132-ІХ звернутися до органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі та сплатити її до моменту введення об`єкта в експлуатацію. Суд установив, що такого звернення відповідач не здійснив, договір про пайову участь не укладав, жодних коштів за цим об`єктом не сплатив, попри те, що закон прямо покладав на нього відповідний обов`язок.
Перевіривши розрахунок позивача, суд визнав його обґрунтованим, арифметично правильним та таким, що відповідає вимогам закону щодо визначення суми пайової участі, 3% річних та інфляційних втрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
ТОВ Фірма «Едельвейс» подало апеляційну скаргу від 18.11.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/3377/25 від 18.11.2025), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 21.10.2025 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Львівської міської ради відмовити. 
Вимоги апелянта обґрунтовані неповним встановленням судом першої інстанції обставин справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Зокрема, скаржник зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (редакція на момент початку будівництва) та пп. 2 п. 2 р. II Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 132-ІХ, ТОВ Фірма «Едельвейс» звільнена від сплати пайової участі оскільки, об`єкт на вул. Пекарській, 30-А є комплексною забудовою території. 
Звертає увагу суду, що позивач через Інспекцію ДАБК видав дозвіл №ЛВ112182850647 від 12.10.2018 та сертифікат № ЛВ122211224392 від 28.12.2021 без зауважень щодо пайового внеску, чим створив у відповідача обґрунтоване очікування звільнення від сплати. Зміна позиції через 4 роки, на думку відповідача, суперечить постанові ВС від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 та ст. I.-1:103 Принципів європейського приватного права.
Розрахунок належної до стягнення суми пайової участі в розвитку інфраструктури населеного пункту здійснено судом виходячи з 1 637 кв. м. загальної площі квартир відповідно до інформації в сертифікаті; показник опосередкованої вартості для Львівської області на дату введення в експлуатацію 15 044 грн/кв. м., затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України №337 від 16.12.2021, однак, на думку скаржника, визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва повинно здійснюватись на момент початку будівництва.
Львівська міська рада не скористалась наданим їй процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.
Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2025 справу №914/1931/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 апеляційну скаргу ТОВ Фірма «Едельвейс» від 18.11.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/3377/25 від 18.11.2025) залишено без руху.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.12.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ Фірма «Едельвейс» від 18.11.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/3377/25 від 18.11.2025) на рішення Господарського суду Львівської області від 21.10.2025 у справі № 914/1931/25, розгляд справи призначено на 13.01.2026.
Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026, 27.01.2026, 31.03.2026, 28.04.2026, 26.05.2026 розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалах, останньою на 09.06.2026.
У судовому засіданні 09.06.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Водночас, необхідно зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст. 2 ГПК України.
Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важкості предмета спору для заявника ( рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Враховуючи вищевикладене, вказана справа розглянута судом апеляційної інстанції з застосуванням принципу розумного строку тривалості провадження.

Обставини справи, встановлені судом.
Львівською міською радою проведено аналіз стану дотримання містобудівного законодавства, зокрема щодо повноти та своєчасності сплати пайових внесків на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.
Рішенням виконавчого комітету ЛМР від 17.11.2017 № 1068 затверджено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва ТОВ ФІРМА «Едельвейс» багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на вул. Пекарській, 30-А у м. Львові зі знесенням існуючих споруд.
Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові надано дозвіл на виконання будівельних робіт № ЛВ112182850647 від 12.10.2018 на будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на вул. Пекарській, 30-А у м. Львові зі знесенням існуючих споруд.
27.06.2019 зареєстровано повідомлення про зміну даних у дозволі на будівельні роботи № ЛВ122191781370.
ТОВ ФІРМА «Едельвейс» є замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на вул. Пекарській, 30-А у м. Львові зі знесенням існуючих споруд.
Відповідно до п. 5 Акта готовності об`єкта до експлуатації від 17.12.2021 будівельні роботи виконано у строк: початок робіт жовтень 2018, закінчення робіт жовтень 2021.
Пайова участь не сплачувалася відповідно до п. 13 розділу 1 Закону № 132-ІХ від 20.09.2019 (п. 12 Акта готовності).
Об`єкт прийнято в експлуатацію 28.12.2021 за сертифікатом № ЛВ122211224392, виданим Інспекцією ДАБК та зареєстрованим в ЄДЕССБ.
ТОВ ФІРМА «Едельвейс» не зверталося до департаменту економічного розвитку Львівської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі та не подавало документи, що підтверджують вартість будівництва та техніко-економічні показники об`єкта.
Ухвалою Львівської міської ради від 26.12.2019 № 6098 «Про порядок поступлення коштів для створення і розвитку інфраструктури м. Львова протягом 2020 року» (пп. 2.1., 2.2., 2.2.2.) встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельних ділянках у м. Львові перераховують до міського бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури; розмір пайової участі для житлових будинків становить 2 % вартості за опосередкованою вартістю житла за регіонами України.
Відповідно до п. 2.3.1. ухвали ЛМР № 6098 замовник зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва звернутися до департаменту економічного розвитку із заявою про визначення розміру пайової участі, до якої додаються документи, що підтверджують вартість будівництва з техніко-економічними показниками; департамент надає розрахунок протягом 15 робочих днів (п. 2.4.); пайова участь сплачується грошима до прийняття об`єкта в експлуатацію; кошти використовуються виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова; інформація про сплату зазначається у декларації або акті готовності об`єкта (пп. 2.6-2.8).
Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради проведено розрахунок пайового внеску для житлових будинків у розмірі 2 % вартості будівництва об`єкта за опосередкованою вартістю спорудження житла за регіонами України.
Розрахунок здійснено виходячи з 1 637 кв.м. загальної площі квартир відповідно до інформації в сертифікаті; показник опосередкованої вартості для Львівської області на дату введення в експлуатацію 15 044 грн/кв.м., затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16.12.2021 № 337.
Величина пайового внеску становить 15 044 грн * 1 637 кв.м. * 0,02 = 492540,56 грн.
Відповідачу нараховано 272 528,12 грн інфляційних втрат за період з 29.12.2021 по 27.05.2025 та 50 401,07 грн 3 % річних. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи приписи вищевказаної норми, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави унормовано у ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин 1, 2 цієї норми особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
За загальним правилом, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок особи поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
За приписами ст. 1 зазначеного Закону замовник будівництва (далі - замовник) - фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт.
Частиною 1 ст. 2 цього Закону вказано, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.
За приписами ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (чинної на момент початку будівництва) порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.
Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.
01 січня 2020 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (далі - Закон № 132-IX), яким статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виключено.
Відповідно до п. 2 розд. ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.
Установити, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:
1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):
для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;
для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.
Згідно з пп. 3, 4 п. 2 розд. ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва; пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.
Передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями зазначеного Закону порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:
- об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;
- об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.
Тож у вказаних двох випадках, враховуючи вимоги пп. 3, 4 п. 2 п. 2 розд. ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:
- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;
- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.
Верховний Суд у постанові від 17.12.2024 у справі № 903/283/24 зазначив, що для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01.01.2020 не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 зазначила, що суд має виходити з того, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Суд першої інстанції встановив, що ТОВ ФІРМА «Едельвейс» є замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на вул. Пекарській, 30-А у м. Львові.
Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові надано дозвіл на виконання будівельних робіт № ЛВ112182850647 від 12.10.2018 на будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на вул. Пекарській, 30-А у м. Львові зі знесенням існуючих споруд.
Об`єкт прийнято в експлуатацію 28.12.2021 за сертифікатом № ЛВ122211224392, виданим Інспекцією ДАБК та зареєстрованим в ЄДЕССБ.
Відповідно до п. 5 Акта готовності об`єкта до експлуатації від 17.12.2021 будівельні роботи виконано у строк: початок робіт жовтень 2018, закінчення робіт жовтень 2021.
Отже, відповідач зобов`язаний був у 2020 році звернутися до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва і до введення об`єктів в експлуатацію сплатити пайові внески.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач не звертався до департаменту економічного розвитку Львівської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі та не подавав документи, що підтверджують вартість будівництва та техніко-економічні показники об`єкта, пайова участь не сплачувалась.
З огляду на зазначене, у зв`язку з несплатою забудовником коштів пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту, права органу місцевого самоврядування на отримання коштів пайової участі є порушеними, і в органу місцевого самоврядування виникає право вимагати стягнення коштів, обов`язок сплати яких був встановлений законом.
Як вбачається з постанови від 20.03.2025 у справі № 903/601/24 Верховний Суд залишив без змін постанову апеляційного господарського суду, якою задоволено позовні вимоги прокурора та здійснено розрахунок пайової участі з урахуванням показників опосередкованої вартості спорудження житла, затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України, що діяв станом на дату прийняття об`єкта в експлуатацію.
Колегія суддів враховує актуальну практику, зокрема висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 07.05.2026 у справі № 916/1281/25, за яким відповідач протягом 10 робочих днів після 01 січня 2020 року мав звернутись до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва. Отримавши таку заяву позивач протягом 15 робочих днів повинен був надати відповідачу розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва, складений відповідно до вартості будівництва об`єкта, розрахованої виходячи з основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади на час здійснення такого розрахунку. Оскільки відповідач, у порушення норм пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX, не звернувся до позивача з відповідною заявою, останній мав право самостійно визначити розмір пайової участі відповідно до вартості будівництва об`єкта, розрахованої виходячи з основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, які діяли на час самостійного проведення такого розрахунку, але не пізніше введення об`єкта будівництва в експлуатацію.
У постанові від 21.05.2026 у справі № 916/67/25 Верховний Суд погодився з позицією місцевого господарського суду щодо здійснення розрахунку пайової участі з урахуванням показників опосередкованої вартості спорудження житла, на підставі нормативно-правових актів, чинних на час введення об`єкта будівництва в експлуатацію.
Аналогічну позицію викладено в постанові ВС у справі №922/1993/25 від 28.05.2026.
Так, судом першої інстанції встановлено, що розрахунок здійснено виходячи з 1 637 кв.м. загальної площі квартир відповідно до інформації в сертифікаті; показник опосередкованої вартості для Львівської області на дату введення в експлуатацію 15 044 грн/кв.м., затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16.12.2021 № 337.
Колегія суддів перевірила наведений позивачем розрахунок пайової участі, 3% річних та інфляційних втрат та встановила, що він є арифметично правильним.
Ураховуючи приписи п. 2 розд. ІІ Прикінцеві та перехідні положення ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», а також відсутність у матеріалах справи доказів належної сплати ТОВ Фірма «Едельвейс» пайового внеску, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених грошових коштів пайової участі відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, яка розрахована на підставі нормативно-правових актів, чинних на час введення об`єкта будівництва в експлуатацію.

Окрім того, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо здійснення ним комплексної забудови, оскільки комплексна забудова території здійснюється з метою забезпечення реалізації громадських інтересів і спрямовується на попереднє проведення інженерної підготовки, спорудження зовнішніх інженерно-транспортних мереж, об`єктів соціальної сфери, житлових будинків, інших об`єктів будівництва, а також на благоустрій території. Комплексна забудова території може здійснюватися шляхом комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду одним або кількома інвесторами (ст. 33 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).
Так, згідно наявних в матеріалах справи документів, скаржником здійснено будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом, однак комплексна забудова - це упорядкування, забудова та розвиток цілих кварталів або мікрорайонів. Вона передбачає синхронне зведення житлових будинків, транспортних та інженерних мереж (дороги, комунікації), об`єктів соціальної сфери (школи, дитсадки) та облаштування великих зон відпочинку і благоустрою
Окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази того, що інвестиційні конкурси чи аукціони щодо комплексної забудови території на вул. Пекарській, 30-А у м. Львові оголошувалися Львівською міською радою.
Відтак, у ТОВ Фірма «Едельвейс» відсутні підстави для звільнення від сплати пайового внеску.
Підсумовуючи все вищевказане, колегія суддів зазначає, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 21.10.2025 у справі №914/1931/25.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 21.10.2025 у цій справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.
Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу ТОВ Фірма «Едельвейс» від 18.11.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/3377/25 від 18.11.2025) залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 21.10.2025 у справі №914/1931/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.
5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Повний текст постанови складено 22.06.2026

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.