Справа № 399/536/25
Провадження № 1-кп/399/37/2026

В И Р О К 
Іменем України

08 травня 2026 року селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Онуфріївка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025121060000630 від 14.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодська, Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, працюючого маляром в ТОВ "Тепла" в м. Кременчук Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369 КК України, тобто пропозиція, обіцянка та надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірну вигоду, за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища за наступних обставин.
Наказом начальника Головного управління національної поліції в Кіровоградській області №555 о/с від 11.10.2023 капітана поліції ОСОБА_6 (спеціальний жетон №0056722) призначено на посаду начальника сектора поліцейської діяльності № 1 (с-ще Онуфріївка) відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області.
ОСОБА_6 , відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ст.ст. 1-3 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 1-2, 13, 15, 17, 18, 23 Закону України «Про Національну поліцію», є працівником Національної поліції України, який є центральним органом виконавчої влади, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. 
Тобто, ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу, службовою особою, що постійно здійснює функції представника центрального органу виконавчої влади, обіймаючи постійно посаду, пов`язану з виконанням владних функцій. 
Згідно зі ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень ОСОБА_6 є представником держави, а його законні вимоги є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.
ОСОБА_6 , займаючи посаду начальника сектора поліцейської діяльності № 1 (с-ще Онуфріївка) відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, постійно виконуючи функції представника влади, відповідно до ч. 3 ст. 18, п. 1 примітки до ст. 364 КК України та п. 1 примітки до ст. 368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище.
13.04.2025 близько 12 години 45 хвилин громадянин ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись на автомобілі марки «Ford Transit» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » по вулиці Лісопарковій в селищі Онуфріївка Олександрійського району Кіровоградської області, був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР з метою його перевірки згідно з Постановою КМУ № 1456 «Про затвердження порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів громадян, під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» від 29.12.2021 року. 
У подальшому в ході спілкування працівниками поліції з громадянином ОСОБА_7 було встановлено, що останній керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зі звуженими зіницями, які не реагували на світло, не природньою блідістю обличчя та сповільненістю реакції, проте ОСОБА_7 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, у зв`язку із чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
14.04.2025 у обвинуваченого ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_7 , виник прямий умисел на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, а саме начальнику сектору поліцейської діяльності № 1 (с-ще Онуфріївка) відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 за уникнення притягнення до адміністративної відповідальності його батька ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Реалізуючи свій умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, усвідомлюючи, що начальник сектору поліцейської діяльності № 1 (с-ще Онуфріївка) відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 є службовою особою, яка займає відповідальне становище, цього ж дня, близько 14 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , прибув до сектору поліцейської діяльності № 1 (с-ще Онуфріївка) відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області та перебуваючи біля приміщення вищевказаної адміністративної будівлі, з метою уникнення притягнення його батька ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, скориставшись нагодою запропонував начальнику сектору поліцейської діяльності № 1 (с-ще Онуфріївка) відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 неправомірну вигоду за не притягнення до адміністративної відповідальності його батька ОСОБА_7 
ОСОБА_6 у свою чергу після отримання пропозиції, зрозумів, що дії ОСОБА_3 є неправомірними та 14.04.2025 звернувся із заявою до начальника Кіровоградського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.
У подальшому, 18.04.2025 о 13 годині 23 хвилин ОСОБА_3 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_6 та повідомив про свій намір надання неправомірної вигоди останньому та попросив про зустріч 18.04.2025 з ОСОБА_6 
18.04.2025 близько 15 години 45 хвилин, ОСОБА_3 прибув до службового кабінету № 10, який знаходиться у секторі поліцейської діяльності № 1 (с-ще Онуфріївка) відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області розташованому за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, селище Онуфріївка, вулиця Графа Толстого, 92. 
Будучи неодноразово попередженим працівником поліції про кримінальну відповідальність за ст. 369 КК України та не звертаючи уваги на зроблені йому попередження про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції про надання неправомірної вигоди службовій особі, усвідомлюючи, що працівник поліції є службовою особою, маючи умисел на надання неправомірної вигоди з метою уникнення притягнення його батька ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності, розуміючи незаконність своїх дій, діючи умисно, обвинувачений ОСОБА_3 висловив пропозицію, обіцянку та надав начальнику сектору поліцейської діяльності № 1 (с-ще Онуфріївка) відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 неправомірну вигоду у виді грошових коштів в сумі 500 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів в кількості - 5 купюр та 20000 гривень купюрами номіналом 1000 гривень - в кількості 19 купюр та номіналом 500 гривень - в кількості 2 купюри за вчинення службовою особою, яка займає відповідальне становище в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, а саме за не направлення протоколу до суду про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який було складено 13.04.2025 відносно його батька ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369 КК України, тобто пропозиція, обіцянка та надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірну вигоду, за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
24.04.2026 року між обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, яку сторони надали суду та просили її затвердити. Вказана угода була погоджена заступником керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 . 
Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 369 КК України, який у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Сторони погодились на застосування статті 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В угоді сторони зазначили, що дана угода про визнання винуватості може бути укладена, оскільки при її укладанні повністю дотримані вимоги, передбачені статтею 469 КПК України, а саме: - угода укладена за ініціативою обвинуваченого (частина 2 статті 469 КПК України); - злочином, який інкримінується обвинуваченому, шкода не завдана; - ознаки вчинення корупційного злочину, передбаченого частиною 3 статті 369 у співучасті відсутні, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, при цьому шкода не заподіяна (пункт 2-1 частини 4 статті 469 КПК України). 
З урахуванням загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, обставин кримінального провадження, наявності пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих обставин сторони узгодили, що за вчинення злочину слід призначити таке покарання: за частиною 3 статті 369 КК України – 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. 
Також сторони узгодили звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України.
Абзацем 2 частини 1 статті 75 КК України перебачено, що обмеження щодо застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачені абзацом першим цієї частини, не застосовуються, якщо суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 75 КК України у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років або іншого більш м`якого покарання, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що при укладенні вказаної угоди були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді про визнання винуватості міру покарання. Крім того зазначив, що обвинуваченим ОСОБА_3 на підтримку Збройних Сил України було перераховано кошти в сумі 100000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену в ній міру покарання у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Окрім цього, йому зрозумілі положення про відповідальність у випадку невиконання вироку на підставі угоди про визнання винуватості.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 також підтримав угоду про визнання винуватості і просив її затвердити.
В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник підтвердили, що при укладанні угоди діяли добровільно, тобто угода про визнання винуватості не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Розглядаючи питання про можливість затвердження угод про визнання винуватості, суд виходить із такого.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією); корупційних кримінальних проступків, нетяжких або тяжких корупційних злочинів, а також кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано).
При укладенні угоди сторонами були дотримані вимоги, передбачені статтею 469 КПК України, а саме: - угода укладена за ініціативою обвинуваченого (частина 2 статті 469 КПК України); - злочином, який інкримінується обвинуваченому, шкода не завдана, - ознаки вчинення корупційного злочину, передбаченого частиною 3 статті 369 у співучасті відсутні, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, при цьому шкода не заподіяна (пункт 2-1 частини 4 статті 469 КПК України). 
Статтею 470 КПК України визначено обставини, що враховуються прокурором при укладенні угоди про визнання винуватості. У кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим здійснюється з врахуванням таких обставин: у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину - за погодженням з Генеральним прокурором (особою, яка виконує його обов`язки) або його першим заступником чи заступником, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником (п. 2 ч. 2 ст. 470 КПК України). 
Угода про визнання винуватості від 24 квітня 2026 року укладена між начальником Світловодського відділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025121060000630 від 14.04.2025 року була погоджена заступником керівника Кіровоградської обласної прокуратури 
ОСОБА_8 , захисник та прокурор у судовому засіданні просили вказану угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодами заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 369 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів передбачених угодами.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладання угод про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з ним угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Укладена у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості відповідає вимогам п. 2 ч.1 ст. 468, ч.ч. 2, 4, 5 ст. 469, ст. 472, ч.ч. 4, 6 ст. 474 КПК України, невідповідність угоди вимогам ч. 7 ст. 474 КПК України у суді не встановлена, зокрема:
1) дії обвинуваченого кваліфіковано правильно за ч. 3 ст. 369 КК України;
2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, як зазначено в угоді та під час підготовчого судового засідання, сторонами угода укладена враховуючи суспільний інтерес в забезпеченні швидкого судового провадження, а також із врахуванням активного сприяння обвинуваченого у розкритті та розслідуванні кримінального правопорушення;
3) угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні;
4) узгоджена сторонами міра покарання за ч. 3 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна та звільнення ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання із встановленням іспитового строку, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки згідно з ч. 1 ст. 76 КК України, відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Так, при призначенні покарання, узгодженого сторонами угоди, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження цієї угоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, віднесене до категорії тяжких злочинів. Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який має постійне місце проживання, раніше не судимого, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце роботи, з часу вчинення зазначеного кримінального правопорушення інших кримінальних правопорушень не вчиняв, що вказує на те, що обвинувачений став на шлях виправлення, за місцем проживання характеризується посередньо, у зв`язку з чим можливе його виправлення із звільненням від відбування покарання з випробуванням, згідно зі ст. 75 КК України та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, визнання вини.
Обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, що пом`якшують покарання істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, беручи до уваги встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання (ст. 66 КК України) - визнання вини обвинуваченим та щире каяття, відсутності обтяжуючих обставин, сторони дійшли згоди на призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 369 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна.
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особи обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання.
Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.
У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Обмеження щодо застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачені абзацом першим цієї частини, не застосовуються, якщо суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією.
Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років або іншого більш м`якого покарання, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, що пом`якшують покарання істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, беручи до уваги встановлені судом обставини, а також добровільна пожертва на потреби Збройних Сил України грошових коштів, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень без відбування ним покарання і вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Частиною 1 статті 534 КПК України, регламентовано, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.
Також, частиною 1 статті 165 КВК визначено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку, тому початок іспитового строку обвинуваченим слід рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 08.05.2026 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які стосуються висунутого обвинувачення.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 квітня 2026 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025121060000630 від 14.04.2025 від 14.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України укладену між начальником Світловодського відділу Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 08 травня 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні в сумі 14262 (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.04.2025 року.
Речові докази: грошові кошти: 100 доларів США номіналом PF 91785942L, 100 доларів США номіналом PF 91785964L, 100 доларів США номіналом PF 45325382А, 100 доларів США номіналом КК77010728А, 100 доларів США номіналом МЕ 76511728Е, 500 гривень номіналом ЄТ 5612733, 500 гривень номіналом ЄЛ 4471095, 1000 гривень номіналом АС 4660967, 1000 гривень номіналом ГР 9521191, 1000 гривень номіналом АМ 8653087, 1000 гривень номіналом АМ 8653088, 1000 гривень номіналом ВС 1294396, 1000 гривень номіналом ГМ 4817256, 1000 гривень номіналом АМ 8421116, 1000 гривень номіналом ГП 7272457, 1000 гривень номіналом ГП 7272458, 1000 гривень номіналом АЛ 6405741, 1000 гривень номіналом АВ 1717969, 1000 гривень номіналом ED 3741932, 1000 гривень номіналом ЕБ 3027557, 1000 гривень номіналом АМ 8653095, 1000 гривень номіналом АМ 8653094, 1000 гривень номіналом АМ 8653093, 1000 гривень номіналом АМ 8653086 - поміщені до сейф-пакету Експертна служба МВС Україна № 5627811, що зберігається при матеріалах кримінального провадження - конфіскувати в дохід держави.
На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1