Справа № 489/14/26 
Номер провадження 2/489/11/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

15 травня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Миколаївської міської ради (далі - відповідач), треті особи - ОСОБА_2 , приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко Катерина Леонідівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини 
встановив
Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказаний будинок ОСОБА_1 заповіла в рівних частках кожному - позивачу ОСОБА_1 , третій особі ОСОБА_2 . Позивач є онуком спадкодавця . В листопаді 2025 року позивач випадково знайшов дома копію заповіту бабусі та одразу звернувся до приватного нотаріуса для оформлення спадщини. Проте нотаріус йому відмовила у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він пропустив строк для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що проживає та працює в м. Одеса, тому дома бував лише в період відпусток. Він не знав про наявність заповіту від бабусі. 
З цих підстав просив суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю 2 місяці, після набрання рішенням законної сили, для прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник позивача подала заяву, якою позов підтримала та просила його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася.
Третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко Катерина Леонідівна подала суду заяву, в якій вказала, що не є заінтересованою особою і не повинен залучатися до участі у справі. Просила суд розглядати справу без її участі. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Постановою Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, провадження № 61-175сво21, роз`яснено, що при ухваленні рішення суду, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це відповідає вимогам ЦПК України і не є порушенням прав сторін.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . Спадкова справа після її смерті не зводилася (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 12.02.2026).
Позивач є онуком ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.06.2017 будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 .
За життя, ОСОБА_3 склала заповіт від 29.12.2020, відповідно до якого належний їй будинок АДРЕСА_1 , заповіла в рівних частках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Листом від 04.12.2025 приватний нотаріус Ященко К.Л. рекомендувала позивачу звернутися до суду з позовом про встановлення його спадкових прав на майно, що залишилося після смерті бабусі для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. 
Судом також встановлено, що місцем роботи позивача є місто Одеса, що слідує з копії посвідчення НОМЕР_4 . 
Згідно з ст.ст. 1216, 1218, ч.2 ст. 1220 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 361/1699/20-ц від 28.10.2022 зазначено, що подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 362/5972/18 від 16.12.2020 вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця, який пропустив цей строк. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо ж у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.
Позивач як на поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини зазначає проживання його в іншому місті та той факт, що він не знав про наявність заповіту, поки не дізнався про це випадково.
Як вбачається з змісту правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.
Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно.
У постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке: Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом; в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. 
Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом, наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та не вчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала.
Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом.
Вирішуючи питання поважності пропуску позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини, суд також враховує наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з подальшими змінами) з 12 березня 2020 року в Україні було запроваджено карантин.
Внаслідок карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), обмежувалося пересування громадян та вводилися певні обмеження для осіб, а саме, було обмежено рух громадського транспорту, пересування громадян.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 року з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено.
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан. Дія воєнного стану станом на день розгляду справи продовжена.
Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини за заповітом, суд враховує, що у зв`язку з карантинними обмеженнями встановленими в країні, а також військовою агресією російської федерації проти України, проживання в іншому місті та необізнаністю про наявність складеного на його ім`я заповіту, позивач об`єктивно був позбавлений можливості вчасно звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини.
Суд вважає, що встановлені причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_1 позивачем в їх сукупності (карантинні обмеження, військовий стан, проживання в іншому місті, незнання про наявність заповіту) є поважними причинами пропуску строку і обставинами, які перешкоджали вчасно прийняти спадщину.
Таким чином, позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, причини такого пропуску визнані судом поважними, тому суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд
вирішив
Позов задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю в 2 (два) місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Миколаївська міська рада, код ЄДРПОУ 26565573, адреса: 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.
Третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко Катерина Леонідівна, адреса: АДРЕСА_4 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 15.05.2026. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя В. В. Кокорєв