НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 680/183/26
2/680/277/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі судді Олійник А.О.,
з участю секретаря судового засідання Максимчука С.М.,
учасники справи:
позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Уно Капітал»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
установив:
Зміст позовних вимог та позиції учасників справи 
У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Уно Капітал») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. 
Позовна заява мотивована тим, що 26 лютого 2024 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі – ТОВ «Селфі Кредит») в електронній формі був укладений Договір № 1331760 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 4 000 гривень, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, на умовах та в терміни визначені у договорі. 
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, шляхом перерахунку на її банківську карту. 
10 жовтня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та позивачем ТОВ «ФК «Уно Капітал» укладено договір факторингу № 10/10/24 від 10.10.2024, згідно з умовами якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило позивачу право грошової вимоги до боржників, зокрема, за кредитним договором № 1331760 від 26 лютого 2024 року. 
Відповідач не виконувала належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором, строк повернення якої настав, яку позивач просить стягнути в розмірі 32 067,99 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3 999,99 грн, заборгованість за процентами – 20 500 грн, заборгованість за неустойкою (штрафами) – 7 568 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Представник позивача ТОВ «ФК «Уно Капітал» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи в не заперечив. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подала. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлена шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. До суду повернулися конверти з відміткою «адресат відмовився». Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою відповідачу. 
Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін, а також для ухвалення заочного рішення, про що 11 травня 2026 року суд постановив ухвалу. 

Процесуальні дії у справі
19 березня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
14 квітня 2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, розгляд справи відкладено.
У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, ухвалює рішення без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Фактичні обставини справи, встановлені судом 
26 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 1331760 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» (далі - Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М189» (26.02.2024 о 16:23), відповідно до умов якого товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України – гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.1 Договору) (арк. спр. 10-13).
Сума кредиту становить 4 000 гривень (п. 1.2 Договору). Строк кредиту 350 днів. Періодичність сплати платежів зі сплати процентів – кожні 25 днів (п. 1.3 Договору). 
Процентна ставка фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (п. 1.5, 1.5.1 Договору).
Денна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2.5 % в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: ( 35000 грн. / 4000 грн. ) / 350 дн. ? 100 % = 2.5 % в день (п. п. 1.7, 1.7.1 Договору).
Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 . Дати надання кредиту: 26.02.2024 (п. п. 2.1, 2.2 Договору).
Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту (арк. спр.8-9). 
Графіком платежів за договором №1331760 доведено до відома ОСОБА_1 інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (арк. спр. 14). 
26 лютого 2026 року ТОВ «ПейТек» за заявою ТОВ «Селфі Кредит» здійснило переказ коштів в розмірі 4 000 гривень шляхом перерахування на банківську картку клієнта № НОМЕР_2 , банк-еквайр АТ «Пумб», про що свідчить довідка від 19 листопада 2025 року (арк. спр.17).
Даними відповіді АТ КТ «ПриватБанк» від 24 квітня 2026 року підтверджується, що на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_2 на яку 26 лютого 2024 року зарахований платіж у розмірі 4 000 грн (арк.спр.70). 
10 жовтня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Уно Капітал» укладено договір факторингу №10/10/24, відповідно до умов якого від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «ФК «Уно Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1331760 на загальну суму 32 067,99 грн, що підтверджується договором, актом приймання-передачі реєстру боржників, платіжною інструкцією, витягом з реєстру боржників (арк.спр.25-33). 
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу права грошової вимоги відпервісного кредитора до ТОВ «Селфі Кредит» за договором № 1331760 про надання споживчого кредиту від 26 лютого 2024 року, який укладений між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 . 
Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).
Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Суд установив, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит» у електронній формі було укладено договір про надання споживчого кредиту №1331760 від 26 лютого 2024 року, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що цілком відповідає положенням наведених вище норм закону. 
Відповідно до умов договору  Товариство надало відповідачу кошти в сумі 4 000 грн, загальним строком на 350 днів, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними.
26 лютого 2024 року кредитні кошти були перераховані відповідачу на номер платіжної карти, вказаної у договорі, про що свідчить довідка ТОВ «ПейТек», повідомлення АТ КБ «ПриватБанк».
Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Селфі Кредит» суд вважає доведеним. 
У подальшому позивач ТОВ «СВЕА Фінанс» набув права грошової вимоги до боржника  ОСОБА_1 за договором.
Щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне.
Згідно з складеним ТОВ «Селфі Кредит» розрахунком заборгованості за Договором, заборгованість станом на 19 листопада 2025 року складається із тіла кредиту – 3 999,99 грн, процентів, нарахованих за період з 26 лютого 2024 року до 10 жовтня 2024 року (всього 228 днів) – 20 500 грн, штрафу – 7 568 грн, а всього 32 067,99 грн (арк. спр. 15-17).
Суд установив, що кредитні кошти відповідач отримала на споживчі цілі у зв`язку із чим на правовідносини, які виникли між сторонами поширюється дія Закону України  «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Договір про надання споживчого кредиту №1331760 укладений 26 лютого 2024, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому зі змісту положень ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Згідно з п. 1.7.1 Договору, денна процентна ставка складає 2,50% в день.
Відповідно, визначений Договором розмір денної процентної ставки, не відповідає положенням ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином розрахунок заборгованості за відсотками за договором про надання споживчого кредиту необхідно проводити з урахуванням максимальної денної процентної ставки 1%.
За таких обставин суд, реалізуючи свій процесуальний обов`язок, уважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості за процентами.
За період з 26.02.2024 – 19.03.2024 нараховані проценти за користування кредитом становили 920 грн (4 000 (тіло кредиту) х 23 днів х 1% ).
19.03.2024 відповідач здійснила платіж на суму 2 300 грн, тобто повністю оплатила проценти у розмірі 920 грн, а тому решту коштів у розмірі 1 380,01 грн (2300,01-920= 1380,01) необхідно зарахувати в рахунок сплати тіла кредиту.
Відтак станом на 20.03.2024 заборгованість за процентами відсутня, а тіло кредиту становило 2 619,99 грн (4 000 - 1 380,01 =2 619,99). 
З 20.03.2024 відповідач припинила здійснювати погашення заборгованості за кредитом. 
За період з 20.03.2024 – 10.10.2024 (межі позовних вимог) проценти за користування кредитом становили 5 370,98 грн (2 619,99 (тіло кредиту) х 205 днів х 1% ).
Відтак загальний розмір простроченої заборгованості за договором становить 7 990,97 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 2 619,99 грн, заборгованість за процентами - 5 370,98 грн. 
Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором відповідач не спростувала, власних контррозрахунків не надала.
Водночас позовні вимоги про стягнення заборгованості за штрафом в розмірі 7 568 грн, суд вважає безпідставними та їх не задовольняє з наступних підстав.
Заявляючи вказану вимогу про стягнення неустойки, позивач покликався на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, на підставі якого, на думку позивача, дозволено здійснювати нарахування неустойки за договорами про споживчий кредит.
Проте поза увагою позивача залишились положення пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, доповнені згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року, згідно з яким: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України(частина 2 статті 4 ЦК України).
Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів.
Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що 7 568 грн штрафу підлягають списанню позикодавцем (позивачем у справі) в силу вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для її стягнення з відповідача.
З огляду на викладене суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги частково доведеними, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 7 990,97 гривень.
Розподіл судових витрат
Оскільки позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову (32 067,99 грн) та часткового задоволення позову (7 990,97 х 100 : 32 067,99 = 24,92%), відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 663, 47 грн (3 328 х 0,8=2 662,40 х 24,92%).
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
ухвалив:
Частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути із  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №1331760 від 26 лютого 2024 року, в розмірі 7 990 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень 97 коп., з яких прострочена заборгованість за кредитом – 2 619,99 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 5 370,98 гривень. 
У іншій частині позову – відмовити.
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Уно Капітал» 663 (шістсот шістдесят три) гривні 47 коп. сплаченого судового збору. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал», місцезнаходження: вул. Маккейна Джона, буд. 39, м. Київ, код ЄДРПОУ - 39669296.
Відповідач:  ОСОБА_1 , місце проживання:  АДРЕСА_1 ,РНОКПП - НОМЕР_3 . 

Суддя А.  О.  Олійник