ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 636/4449/25
Номер провадження 22-ц/818/3917/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б., 
за участю:
секретаря судового засідання Візіра О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 березня 2026 року в складі судді Оболєнської С.А. по справі № 636/4449/25 за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області в інтересах малолітньої ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 є матір`ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 
З 2021 року родина опинилась у скрутних життєвих обставинах у зв`язку з тим, що мати неодноразово залишала дітей на бабу, яка зловживає алкогольними напоями. Мати не приділяла належного виховання дітям, діти не регулярно виходили на заняття, іноді мати зникала з місця проживання разом з дітьми, переривала їхні навчальні заняття. ОСОБА_4 неодноразово покидала місце проживання без попередження та вела бродяжницький спосіб життя. Умови проживання дітей незадовільні: у будинку брудно, речі розкидані, діти проживали в одній кімнаті, не було місця для навчання, навчального приладдя, іграшок. Постійної роботи у матері немає. З початку повномасштабного вторгнення рф на територію України родина виїхала за межі Харківської області. Служба у справах дітей Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області співпрацювала з різними службами у справах дітей в місцях, де проживала дана родина. ОСОБА_3 неодноразово притягувалась до відповідальності за ст. 184 КУпАП, двічі відмовлялась забрати своїх новонароджених дітей з пологового будинку, а також двічі надавала згоди на усиновлення дітей. 06 травня 2025 року дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 органами поліції було доставлено до лікарні, під час вилучення вони знаходились самі біля під`їзду. Рішенням виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 16 травня 2025 року дітям було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Наказом начальника служби у справах дітей від 19 травня 2025 року діти були тимчасово влаштовані до прийомної сім`ї. Як стало відомо, у 2025 році ОСОБА_3 народила ще й хлопчика, щодо якого також подано позов про позбавлення її батьківських прав у справі № 636/3613/25.
Просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей на користь виховного закладу, прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів/піклувальників, у родину, до якої діти будуть влаштовані, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11 березня 2026 року у задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області відмовлено.
Рішення суду мотивовано недоведеністю достатніх підстав для застосування до відповідачки такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. Наполягаючи на позбавленні відповідачки батьківських прав позивач не вказав, у чому ж полягає доцільність і необхідність такого рішення для дітей, яким чином позбавлення батьківських прав відповідачки сприятиме захисту інтересів дітей. Після взяття на облік дітей як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження того, що з даною сім`єю проводилась профілактична та соціальна роботи, надавалась підтримка, проводили співбесіди, обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї, тощо, окрім одного акту візиту до сім`ї у 2021 році. Відповідачка заперечує проти позбавлення її батьківських прав, не втратила інтересу до дітей.
На вказане судове рішення через суд першої інстанції 31 березня 2026 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав належної оцінки постановам про притягнення відповідачки до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, листу з лікарні про доставлення дітей з вулиці. Судовими рішеннями у справах № 636/4557/25 та № 636/3613/25 ОСОБА_3 було позбавлено батьківських прав щодо інших її дітей. У матеріалах справи є пояснення відповідачки від 14 червня 2021 року та 29 липня 2021 року, в яких вона не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, якщо вона знову покине дітей на сторонніх людей, а також три нотаріально посвідчені заяви, в яких вона відмовляється від утримання та виховання дітей, двох з яких вона залишила у пологовому будинку, що свідчить про її безвідповідальність та неспроможність до виховання дітей. Відповідачка повідомила, що свідомо залишила дітей у сторонньої людини, вона постійно змінює співмешканців, не має вищої або профтехнічної освіти, не навчається, не має власного чи орендованого житла. Судом не взято до уваги висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав. З ОСОБА_3 неодноразовоо проводились бесіди щодо виховання дітей, роз`яснювалась відповідальність. За час відібрання дітей мати не намагалась облаштувати оселю, знайти роботу, дітей не відвідує, ними не цікавиться. 
Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися. 
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 02 липня 2026 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:
Органом опіки і піклування виконавчого комітету Новопокровської селищної ради отримано 08 травня 2026 року (а.с. 162, т. 1); 
ОСОБА_3 отримано 15 травня 2026 року (а.с. 166, т. 1);
Службою у справах дітей Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області отримано 08 травня 2026 року (а.с. 164, т. 1).
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 7-10).
Діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади (а.с. 11, 12). За вказаною адресою була зареєстрована і ОСОБА_3 , проте станом на 06 червня 2024 року її місце проживання на території Харківської області не зареєстроване (а.с. 57, 61 зворот).
14 червня 2021 року малолітні діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 взяті на облік як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, на підставі наказів Служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області № 56, № 57 (а.с. 13, 14).
14 червня 2021 року селищний голова Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області листом до начальника служби у справах дітей РДА повідомив, що на території громади проживає сім`я ОСОБА_5 , діти мешкають з матір`ю, бабою та її співмешканцем, які іноді зловживають спиртними напоями. Комісія селищної ради кілька разів відвідувала родину, в процесі роботи з`ясувалось, що мати дітей не приділяє належної уваги дітям, іноді покидала своє місце проживання, залишаючи дітей на бабу, оскільки їздила на заробітки до іншого міста, повернулась 13 червня 2021 року після розмови по телефону з інспектором з соціальної роботи. З ОСОБА_3 проведена профілактична робота, загрози життю дітей немає (а.с. 23).
З пояснень ОСОБА_3 від 14 червня 2021 року та 29 липня 2021 року вбачається, що вона залишала дітей зі своєю матір`ю, якщо знов повториться такий факт, то згодна, що її буде позбавлено батьківських прав (а.с. 27, 28).
Проведеним 31 серпня 2021 року візитом до сім`ї ОСОБА_3 за адресою: с. Стара Покровка Чугуївського району Харківської області, встановлено, що вдома була матір ОСОБА_3 з вітчимом, зі слів матері ОСОБА_3 разом з дітьми поїхала в гості до м. Харкова, умови проживання сім`ї задовільні, у дітей є окрема кімната, іграшки та речі охайно складені на полицях, санітарно-гігієнічні умови підтримуються у повному обсязі (а.с.30).
КЗ «Старопокровський ліцей» Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області листом від 06 грудня 2021 року повідомив, що учениця 1 класу ОСОБА_6 не відвідує ліцей з 18 листопада 2021 року по 06 грудня 2021 року без поважних причин, з матір`ю зв`язку немає, також не відвідувала ліцей з 11 жовтня 2021 року по 15 листопада 2021 року (наявна довідка від лікаря) (а.с. 20).
Начальник служби у справах дітей Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області листом від 16 грудня 2023 року повідомив начальника служби у справах дітей ХОДА про те, що на обліку перебуває родина ОСОБА_3 , яка опинилась у скрутних життєвих обставинах. Комісія селищної ради постійно відвідувала родину. В процесі роботи з`ясувалось, що мати дітей не приділяє належної уваги дітям, часто покидала своє місце проживання, залишаючи дітей на бабу. Неодноразово надходили повідомлення від Стапокровського ліцею, що дитина ОСОБА_7 систематично не відвідує онлайн заняття. З ОСОБА_3 неодноразово були проведені бесіди щодо належного виховання дітей та необхідності відвідування дошкільного та навчального закладів, попереджена про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків (а.с. 22).
Навчальний заклад філія «Старопокровська гімназія» КЗ «Новопокровський опорний ліцей» Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області доповідною запискою від 20 березня 2024 року № 01-21/10 повідомив, що учениця 3В класу ОСОБА_6 була відсутня на уроках (онлайн) 11, 12, 15, 18, 19 та 20 березня 2024 року, мати надала пояснення про відсутність дитини у зв`язку з сімейними обставинами (а.с.19). Також заклад надав характеристику учениці 1 класу ОСОБА_2 , згідно якої упродовж навчального року (з вересня 2024 по травень 2025) вона відвідувала уроки нерегулярно, мати пояснювала, що причиною запізнення є нестабільне інтернет-з`єднання, дівчинка опанувала програму на середньому рівні, мати не приділяє належної уваги шкільному життю доньки (а.с.21).
Відносно ОСОБА_3 неодноразово складались протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, а саме: 11 серпня 2021 року, 16 вересня 2022 року, 23 вересня 2022 року, 21 березня 2024 року, 27 листопада 2024 року, що підтверджується листом Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 08 травня 2025 року, даними з ЄДРСР. До кримінальної відповідальності ОСОБА_3 не притягувалась (а.с. 25, 47-53).
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 разом з дітьми неодноразово змінювала місце проживання ( АДРЕСА_2 ) (а.с. 17, 24, 26, 36).
Адміністрація КНП ХОР «ОБЛАСНА ДИТЯЧА ІНФЕКЦІЙНА ЛІКАРНЯ» 07 травня 2025 року проінформувала Служби у справах дітей Немишлянського району м. Харкова та Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області, що 06 травня 2025 року за актом поліції доставлено дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які проживали за адресою: АДРЕСА_3 , поліцію викликав двірник КП «Благоустрій», стан середньої тяжкості (а.с. 17).
Рішеннями виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 16 травня 2025 року №149 та №150 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, з огляду на те, що мати залишила дитину без догляду (а.с.15, 16).
26 травня 2025 року Новопокровською селищною радою Чугуївського району Харківської області складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до її малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.44-46).
Крім того, ОСОБА_3 є матір`ю дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якого відмовилась забрати з пологового будинку та надала згоду на його усиновлення (а.с. 32-33, 34), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яку також відмовилась забирати з пологового будинку та на удочеріння якої надала свою згоду (а.с. 35), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 42, на усиновлення якого також надала свою згоду (а.с. 43). Батьківських прав щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ОСОБА_3 позбавлена рішеннями Чугуївського міського суду Харківської області від 18 грудня 2025 року у справі № 636/4557/25 та від 06 лютого 2026 року у справі № 636/3613/25 (а.с. 37-41, 105-116).
Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. 
У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11)
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. 
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) вказано, що «тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 та від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19.
Судам необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, застосовується лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Отже, вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, суд передусім повинен дати оцінку дотриманню якнайкращих інтересів дитини, що передбачає пошук і знаходження балансу між усіма елементами, які потрібні для ухвалення справедливого судового рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати виключно після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Самі по собі встановлені судами факти, що батьки не у достатній мірі спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування чи різних світоглядів, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року в справі № 753/9433/17, провадження № 61-3462св20.
Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 07 листопада 2023 року у справі № 601/928/22, від 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22, від 10 вересня 2025 року у справі № 639/2319/24, від 21 травня 2025 року у справі № 645/1592/24.
Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.
Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22).
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позбавлення відповідачки батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи позивачем не доведено. 
Як встановлено судом, ОСОБА_3 дійсно не забезпечувала своїм дітям належного рівня батьківського піклування та умов для навчання і розвитку, декілька разів притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, залишала їх на бабу, що призвело до вилучення дітей та тимчасового влаштування їх до прийомної сім`ї.
Разом з тим, наведене не свідчить про остаточне свідоме ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків та не є беззаперечною підставою для позбавлення її батьківських прав щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Колегія суддів бере до уваги життєві обставини, в яких опинилась відповідачка: народження та виховання дітей без батька; необхідність їздити на заробітки, у зв`язку з чим діти залишались з бабою; неодноразові переїзди по території України після початку повномасштабного вторгнення рф; народження ще трьох дітей, яких вона не мала змоги утримувати і виховувати. Вказані обставини об`єктивно вплинули на можливість відповідачки надавати її старшим дітям належне піклування і догляд.
Водночас, від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_3 не відмовлялась, згоду на їх усиновлення, на відміну від молодших дітей, не надавала, а зазначення у її поясненнях від 14 червня 2021 року та 29 липня 2021 року про те, що вона згодна, що її буде позбавлено батьківських прав, якщо вона знов не надаватиме дітям належного догляду, колегія суддів розцінює як її обізнаність з таким заходом відповідальності, що може бути застосований до неї, а не як усвідомлену відмову від дітей.
До суду першої інстанції відповідачка надала заяву від 11 березня 2026 року, в якій просила повернути їй дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , вказавши, що сумує за ними і буде слідкувати, щоб вони були нагодовані і ходили до школи (а.с. 160). Факт заперечення відповідачки проти позову про позбавлення її батьківських прав також може свідчити про її інтерес до дітей.
Позивачем зі свого боку надано лише один акт огляду місця проживання дітей, датований 2021 роком, де виявлено належні умови проживання. Надалі у листуванні органу опіки та піклування йдеться про проведення роботи з ОСОБА_3 , однак будь-яких доказів того, що з даною сім`єю дійсно проводилась профілактична та соціальна роботи, надавалась підтримка, проводились співбесіди, обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї, тощо, суду не надано.
Тлумачення частини шостої статі 19 СК України дає підстави для висновку, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20.
З висновку органу опіки та піклування від 26 травня 2025 року вбачається, що у ньому лише викладені обставини щодо притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ст. 184 КУпАП, частих переїздів, відмови ОСОБА_3 забрати дітей з пологового будинку і надання згоди на усиновлення (що стосувались інших її дітей), вилучення дітей і їх тимчасового влаштування до прийомної сім`ї, проте не наведено беззаперечних підстав та аргументів, які б вказували на необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав; не наведено висновків про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дітей та яким чином позбавлення відповідачки батьківських прав захистить такі інтереси. У висновку не зазначено, яка робота проведена органом опіки та піклування з родиною щодо врегулювання спірних відносин. Отже, суд мав обґрунтовані підстави для незгоди з таким висновком.
Сам факт перебування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на обліку дітей, що знаходяться в складних життєвих обставинах, як і відсутність у ОСОБА_3 зареєстрованого постійного місця проживання і офіційного місця роботи не є підставами для висновку про злісне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків. 
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, проте у даній справі таких обставин позивачем не доведено.
Доводи апеляційної скарги органу опіки та піклування щодо того, що суд не надав належної оцінки постановам про притягнення відповідачки до відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, листу з лікарні про доставлення дітей з вулиці, колегія суддів відхиляє, оскільки обставини, встановлені у справах про адміністративні правопорушення, що потягли за собою застосування до ОСОБА_3 таких заходів відповідальності як попередження і штраф, не свідчать про створення її діями безпосередньої загрози для життя і здоров`я дітей, а обставини 06 травня 2025 року, за яких дітей було виявлено біля під`їзду та доставлено до лікарні, предметом розгляду суду у справі про адміністративне правопорушення не були, конкретних деталей і причин цієї події та вини відповідачки не встановлено.
Посилання позивача на те, що ОСОБА_3 було позбавлено батьківських прав щодо інших її дітей судовими рішеннями у справах № 636/4557/25 та № 636/3613/25, не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлені у цих справах обставини стосуються виконання нею батьківських обов`язків щодо інших дітей і не входять до предмету доказування у даній справі.
Встановивши, що позивачем не надано належних і допустимих доказів наявності підстав для застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, колегія суддів, керуючись якнайкращими інтересами дитини, погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні його позову про позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення аліментів.
Разом з тим, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. 
Виходячи з встановлених судом обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_3 як мати не бере достатньої участі у вихованні дітей ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , не вживає активних дій щодо повернення дітей, відновлення спілкування та спільного проживання, облаштування побуту для дітей, судова колегія вважає за доцільне попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.
Надання можливості відповідачці змінити ставлення до виховання дочок стосується, насамперед, урахування якнайкращих інтересів дитини. У разі відсутності реальних змін у поведінці відповідачки як матері стосовно дітей протягом розумного строку після ухвалення судового рішення позивач не позбавлений можливості повторно ініціювати питання про позбавлення її батьківських прав. При цьому, при розгляді такої справи суд повинен буде врахувати той факт, що до відповідачки раніше застосовувалось попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, та на підставі наданих сторонами доказів оцінити, чи було вчинено нею дії на виконання такого попередження. Залишення поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків в подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення батьківських прав (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 06 березня 2024 року в справі № 317/2256/22, від 22 січня 2025 року в справі № 333/8983/23, від 04 квітня 2025 року в справі № 6290/3692/23).
У мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції вказав, що відповідачка мала б докласти значно більше зусиль для виконання своїх батьківських обов`язків та виховання дітей, та її слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей, проте у резолютивній частині рішення цього не зазначив.
За таких умов, рішення суду необхідно змінити, доповнивши його резолютивну частину абзацом вищевказаного змісту.
Оскільки апеляційну скаргу по суті заявлених вимог залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11 березня 2026 року змінити, доповнивши резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту:
«Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклавши на Новопокровську селищну раду Чугуївського району Харківської області як орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків».
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 липня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина