Провадження № 3/679/141/2026
Справа № 679/613/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

18 травня 2026 року м.Нетішин

Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Стасюк Р.М., за участю особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділення поліції №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , працюючої бухгалтером ПП «Техномаркет»,
за ч.3 ст.184 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 27.04.2026 серії ВБА № 139359, 20.04.2026 близько 13 години 40 хвилин по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконала належних обов`язків щодо виховання сина, чим порушила ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 150 Сімейного кодексу України, внаслідок чого її неповнолітній син вчинив дрібне хуліганство, а саме: вчинив бійку з малолітнім ОСОБА_3 у дворі Нетішинської гімназії «Ерудит», чим порушив громадський порядок та спокій громадян, вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП, але не досяг віку з якого настає адміністративна відповідальність. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.3 ст.184 КУпАП.
В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вину не визнала. Пояснила, що створює усі необхідні умов для життя, навчання та виховання сина. 20.04.2026 під час перебування сина у навчальному закладі учні клеїли одне одному на одяг наліпки із жартівливим змістом, по закінченню навчання її син помітив, що на одязі однокласника ОСОБА_3 залишилась наліпка, яку той не зняв. ОСОБА_3 на це відреагував агресивно та наніс сину удар в обличчя, після чого син не стримався та наніс удар у відповідь. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, суддя дійшов висновку про таке. 
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП серед завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.
У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частина 3 статті 184 КУпАП встановлює відповідальність батьків, або осіб, які їх замінюють за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених цим Кодексом. При цьому така відповідальність настає лише якщо вчинення неповнолітнім правопорушення стало наслідком ухилення його батьків (осіб, які їх замінюють) від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання їх неповнолітньої дитини.
Отже, склад даного правопорушення передбачає встановлення судом факту вчинення неповнолітнім у віці від 14 до 16 років правопорушення, відповідальність за яке передбачена КУпАП, а також ухилення його батьків (осіб, які їх замінюють) від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання їх неповнолітньої дитини
Стаття 173 КУпАП встановлює відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Так, громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а тож підприємств, установ та організацій. При цьому, за загальним правилом, поняття «громадське місце» визначається як частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, котрі порушують громадський порядок і спокій громадян. Хуліганські дії завжди мають активний характер і не можуть виявлятися у формі бездіяльності.
Хуліганство, як правопорушення, виключається за наявності таких умов: конфлікт має місце між знайомими, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства. У такому випадку дії сторін у конфлікті визнаються правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 27.04.2026 серії ВБА №139359, 20.04.2026 близько 13 години 40 хвилин по АДРЕСА_2 ОСОБА_1 будучи матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконала належних обов`язків щодо виховання сина, чим порушила ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 150 Сімейного кодексу України, внаслідок чого її неповнолітній син вчинив дрібне хуліганство, а саме: вчинив бійку з малолітнім ОСОБА_3 у дворі Нетішинської гімназії «Ерудит» чим порушив громадський порядок та спокій громадян, вчинив правопорушення передбачене ст.173 КУпАП, але не досяг віку з якого настає адміністративна відповідальність. 
При цьому, протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.
Направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам ст. 251 КУпАП, не містять достатніх та допустимих доказів які б вказували на вчинення неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дрібного хуліганства, яке могло б бути наслідком невиконання його матір`ю ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина.
У долучених до протоколу про адміністративне правопорушення письмових поясненнях від 27.04.2026 неповнолітній ОСОБА_2 вказав на те, що 20.04.2026 він разом з іншими однокласниками, у тому числі і з ОСОБА_4 , клеїли на речі одне одного наліпки із жартівливим змістом. Після закінчення навчання, він помітив на своєму одязі наклейку, яку переклеїв на рюкзак ОСОБА_5 . У подальшому, перебуваючи біля гардеробу гімназії, повідомив ОСОБА_5 , що на його рюкзаку є наклейка на, що той образився та наніс йому удар кулаком в обличчя. Він у свою чергу теж вдарив ОСОБА_5 і між ними зав`язалась бійка. Також неповнолітній ОСОБА_2 зазначив, що вони з ОСОБА_3 раніше товаришували, разом відвідували спортивну секцію, однак протягом останнього навчального року стосунки між ними погіршилися, кілька разів виникали конфлікти. 
В своїх письмових поясненнях від 27.04.2026 малолітній ОСОБА_3 вказав на те, що поведінку свого однокласника ОСОБА_6 сприймає як провокативну, а тому діє у відповідь відповідно. 20.04.2026 він та інші однокласники, у тому числі ОСОБА_2 , грали у гру, клеїли жартівливі наліпки на речі одне одного. Після закінчення уроків на його рюкзаку залишилась наліпка, про що повідомив ОСОБА_6 . Оскільки його це розлютило він наніс ОСОБА_6 удар кулаком в обличчя, між ними виникла бійка у ході якої вони наносили удари одне одному. ОСОБА_3 також вказав на наявність неприязних стосунків між ним та однокласником ОСОБА_2 . 
Згідно письмових пояснень ОСОБА_7 , яка є вчителем Нетішинської гімназії «Ерудит», протягом 2025-2026 навчального року між однокласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кілька разів виникали конфлікті ситуації. З метою врегулювання конфліктів, сприяння формуванню навичок спілкування між дітьми, вона проводила спільні та індивідуальні бесіди з вказаними учнями та їх батьками. Вжиті заходи завжди сприяли позитивному результату. 
У письмових поясненнях ОСОБА_8 , яка є директором з виховної роботи Нетішинської гімназії «Ерудит» зазначено, що між учнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 часто виникали конфлікти на які ОСОБА_3 реагував емоційно та агресивно. 20.04.2026 учні грали у гру (клеїли на речі одне одного наліпки із образливим змістом), у якийсь момент ОСОБА_5 це не сподобалося і він наніс ОСОБА_6 удар в обличчя, після чого між ними зав`язалась бійка. 
Досліджені судом докази вказують на те, що 20.04.2026 о 13 годині 40 хвилин на території Нетішинської гімназії «Ерудит» на ґрунті особистих неприязних стосунків, між неповнолітніми ОСОБА_2 та малолітнім ОСОБА_3 , які є однокласниками виник конфлікт у ході якого ОСОБА_3 наніс ОСОБА_2 удар кулаком в обличчя, після чого між дітьми виникла бійка. Наявність таких умов: конфлікт мав місце між знайомими, на ґрунті особистих неприязних відносин, тобто без мотивів явної неповаги до суспільства, виключають хуліганство, як правопорушення.
У такому випадку дії сторін у конфлікті можуть визнаватися правопорушенням в залежності від шкоди, яка спричинена фактично та від передбачення кримінальної чи адміністративної відповідальності за спричинення такої шкоди, однак матеріали справи доказів спричинення будь-якої шкоди не містять. 
За таких обставин суд не вбачає в діях неповнолітнього ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП - дрібного хуліганства.
Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я та безпеку, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Отже, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не вважається будь-яка дія, а лише невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.
При цьому, в ході розгляду справи судом будь-яких доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина ОСОБА_2 не здобуто. Більш того, у характеристиці наданій навчальним закладом на неповнолітнього ОСОБА_2 зазначено, що батьки цікавляться навчанням дитини, відвідують батьківські збори і відповідально ставляться до виховання сина. 
Суд наголошує, що за ч. 3 ст. 184 КУпАП можна притягнути до адміністративної відповідальності батьків дитини, яка не досягла 16-річного віку, у випадку вчинення цією дитиною адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, а за обставин справи в діях неповнолітнього ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не встановлено. 
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки «поза розумним сумнівом» не доведено її вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні, тому провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 173, 184, п.1 ст. 247, ст. ст. 265, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Р.М. Стасюк