Дата документу 04.06.2026	Справа № 554/4477/26	
 	Провадження № 2-о/554/165/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 р. м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі: головуючого судді: Бугрія В.М., за участю секретаря судового засідання Мазніченко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Полтави з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності. Просила встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з січня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто по день смерті ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 загальною площею 38,4 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м.
Ухвалою суду від 30.03.2026 року залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків.
09.04.2026 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 15.04.2026 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
14.05.2026 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, в якій він просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із своїм батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у період з травня 2015 року по день відкриття спадщини - по ІНФОРМАЦІЯ_6 включно, тобто по день смерті ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_3 та визнати право власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 38,4 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м.
В обґрунтуванні позову вказував, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 листопада 1997 року, що видане відділом приватизації житла, право приватної спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 належить ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Право власності зареєстровано колективним підприємством «Інвентаризатор» від 18.11.1997 року за №12116536.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були чоловіком та дружиною, в підтвердження цього надано копію свідоцтва про шлюб від 23.04.1960 року, актовий запис про шлюб №224.
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом по смерть серія НОМЕР_2 від 29.04.2008 року.
Відповідно до довідки №734, що видана Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради від 24.02.2026 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 з 10.01.1992 року. ОСОБА_6 знята з реєстрації в зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_9 . Тобто ОСОБА_5 в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після своєї дружини, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом по смерть серія НОМЕР_3 від 17.10.2020 року.
Відповідно до довідки №735 що видана комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради від 24.02.2026 року, на день смерті ОСОБА_5 в помешканні, по місцю його реєстрації, в квартирі АДРЕСА_2 , був зареєстрований лише ОСОБА_5 .
Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась, із заявою про прийняття спадщини спадкоємці не звертались, але ОСОБА_5 фактично проживав із своєю донькою ОСОБА_7 , із січня 2015 року по день смерті, по ІНФОРМАЦІЯ_6 включно, за адресою АДРЕСА_3 .
Згідно довідки №264 від 25.02.2026 року, що видана ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , по день смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 . Разом з нею були зареєстровані: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , (чоловік), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (син) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (син).
ОСОБА_4 фактично проживала із своїм батьком по день його смерті, вона за ним доглядала, піклувалася, лікувала, готувала їжу, а коли він помер поховала його, але заяву на прийняття спадщини до нотаріуса не подавала, оскільки вважала, що прийняла спадщину в зв`язку з тим, що проживала з батьком за однією адресою і прийняла спадщину шляхом фактичного постійного проживання. 
ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом по смерть серія НОМЕР_4 від 20.11.2024 року.
ОСОБА_4 по день свої смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 разом із чоловіком та двома синами. Тобто ОСОБА_8 (чоловік) ОСОБА_2 , (син) та ОСОБА_3 (син) прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
В подальшому ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , що підтверджується свідоцтвом по смерть серія НОМЕР_5 від 30.06.2025 року.
Також ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом по смерть серія НОМЕР_6 від 27.01.2026 року.
Після смерті брата, позивач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Негоди Ірини Володимирівни із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус повідомив, що оскільки спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась, із заявою про прийняття спадщини спадкоємці не звертались, а право власності не оформлене за померлим, тому неможливо видати спадщину в позасудовому порядку та рекомендувала звернутися до суду. 
Враховуючи, що померлі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були чоловіком та дружиною, згідно свідоцтва про право власності на квартиру були співвласниками квартири, а їх донька ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому позивач змушений звернутися до суду. 
Крім того, після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняли, але право власності не оформили, її чоловік ОСОБА_8 та син ОСОБА_3 , тому спадкодавцем по даній справі є брат позивача - ОСОБА_3 , а єдиним спадкоємцем є ОСОБА_2 .
До приватного нотаріуса Негоди І.В. із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 , яка вважає себе спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 та вважає себе цивільною дружиною спадкодавця, отже належним відповідачем по справі є спадкоємець, який також прийняв спадщину ОСОБА_1 . 
Щодо підтвердження родинних відносин вказав, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_7 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі батько зазначений ОСОБА_8 , в графі мати зазначена ОСОБА_4 . 
Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_8 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в графі батько зазначений ОСОБА_8 , в графі мати зазначена ОСОБА_4 . 
Отже померлий ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_2 є рідними братами. 
Обставини встановлення факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
ОСОБА_4 фактично проживала із своїм батьком ОСОБА_5 з січня 2015 року по день його смерті, за адресою її реєстрації і проживання: АДРЕСА_3 , оскільки ОСОБА_9 мав уже проблеми зі здоров`ям. ОСОБА_10 за батьком доглядала, піклувалася, лікувала, купляла ліки, готувала їжу, прала одяг, а коли він помер поховала його, але заяву на прийняття спадщини до нотаріуса не подавала, оскільки вважала, що прийняла спадщину в зв`язку з тим, що проживала з батьком за однією адресою і прийняла спадщину шляхом фактичного постійного проживання. 
Вищевказані факти можуть підтвердити свідки: ОСОБА_11 , яка є депутатом місцевої ради та сусіди, які проживають поряд, були вдома у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , розмовляли з ОСОБА_14 , були на святах, бачили, що ОСОБА_10 доглядала за батьком, що він постійно проживав у помешканні своєї доньки. 
На підтвердження факту проживання померлого діда ОСОБА_5 та померлої матері ОСОБА_4 , надано акт обстеження матеріально-побутових умов, що затверджений Щербанівською сільською радою від 23.03.2026 року, згідно якого комісія у складі депутата ради: ОСОБА_11 , сусідки ОСОБА_15 , сусідки ОСОБА_16 , обстежила оселю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 . Комісія встановила, що ОСОБА_2 в даний час працює в ЗСУ, в даний час проживає в квартирі, разом з ним проживав ОСОБА_5 (дідусь), ІНФОРМАЦІЯ_5 , за вказаною адресою з 2015 року до дня його смерті. 
Тобто факт спільного проживання підтверджується актом обстеження майна, який підтверджує, що ОСОБА_10 та її батько ОСОБА_9 , постійно проживали за однією адресою з січня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 включно, тобто по день його смерті. Даний акт підписали сусіди, які також там постійно проживають та можуть підтвердити факт проживання ОСОБА_12 та її батька на день його смерті.
Ухвалою суду від 04.05.2026 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, - об`єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності.
До розгляду справи по суті 04.06.2026 року позивач подала до суду заяву, в якій просить позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності залишити без розгляду.
Ухвалою суду від 04.06.2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності залишено без розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі, просив позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.
Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. 
Подібні правові висновки щодо застосування частини 3 статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212 св 19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308 св 18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290 св 20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380 св 20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620 св 21), від 19 квітня 2023 року у справі № 2-516/2007 (провадження № 61-11834 св 22).
Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.
Позивач, пред`являючи позов, вказував, що факт спільного проживання підтверджується актом обстеження майна, який підтверджує, що ОСОБА_10 та її батько ОСОБА_9 , постійно проживали за однією адресою з січня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 включно, тобто по день його смерті. Даний акт підписали сусіди, які також там постійно проживають та можуть підтвердити факт проживання ОСОБА_12 та її батька на день його смерті.
Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.
Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах: від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, провадження № 61-44149св18; від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20, провадження №61-2387св22; від 09 жовтня 2024 року у справі № 644/4646/23, провадження № 61-10383св24.
У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Ураховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, встановлює факт проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнає за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 38,4 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-80, 141, 206, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 315 ЦПК України, ст.ст. 1258, 1264, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із своїм батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у період з травня 2015 року по день відкриття спадщини – по ІНФОРМАЦІЯ_6 включно, тобто по день смерті ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_3 .
Визнати право власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 38,4 кв.м., житловою площею 25,1 кв.м.
Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду .
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя В.М.Бугрій