Справа № 496/2306/26
Провадження № 3/496/1047/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності: 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

12.03.2026 року об 11:30 годині, в с.Усатове, дорога Київ-Одеса 464 км, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 210990 р.н. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці ока, які не реагують на світло, неприродня блідість обличчя). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі, відмовився, що зафіксовано на ПВР 471068,474571, при цьому будучи позбавленим права на керування таким транспортним засобом вчинено повторно протягом року, згідно рішення Малиновського районного суду справа № 521/1965/25 від 21.03.2025 року, Xаджибейським районним судом №521/19896/25 від 14.01.2026 року, Хаджибейським районним судом №521/19885/25 від 14.01.2026 року.
Згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за відсутністю цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце i час розгляду справи, i, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Судом був здійснений виклик ОСОБА_1 у судове засідання 06.05.2026 року та 28.05.2026 року, шляхом направлення повістки за адресою мешкання, також направлення смс-повідомлення на номер телефону, який вказаний у протоколах про адміністративне правопорушення, однак до судового засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлення. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи від нього не надходило.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що особа зобов`язана, з розумним інтервалом часу, сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. (Рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» № 3236/03 від 03.04.2008 року).
З огляду на те, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складення щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення, не подав письмових заперечень проти цих протоколів, а також враховуючи, що ОСОБА_1 , судом направлялися повістки про виклик до суду, у вигляді смс-повідомлення, разом з тим він не з`явився, суд прийшов до переконання, що така поведінка ОСОБА_1  свідчить про те, що він погодився з складеними відносно нього протоколами про адміністративне правопорушення.
Суд звертає увагу, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
Як наголошує у своїх рішеннях ЄСПЛ, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в матеріалах справи доказами, без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин даної справи, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення п. 2.1 а Правил дорожнього руху, за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП за кваліфікуючою ознакою керування транспортним засобом особою, що немає права керування транспортними засобами, вчинене повторно протягом року та п. 2.5 Правил дорожнього руху, за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 613026 та № 613076 від 12.03.2026 року, направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.03.2026 року, довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої постановою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 14.01.2026 року за ч. 2 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом; постановою Біляївського районного суду від 06.11.2025 року за ч. 1 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, та дослідженими відеозаписами, відповідно до яких ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.
Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Як вбачається з довідки старшого інспектора ОД ВАП УПП в Одеській області, зазначено, що посвідчення водія ОСОБА_1  статус знищений.
Крім того, санкціями ч. 3 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачено одне з додаткових адміністративних стягнень - позбавлення права керування транспортним засобом.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 702/301/20 суд звертає увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Згідно з приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує конкретні обставини правопорушення, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, передбачених ст. ст. 34, 35 КУпАП, судом не встановлено, також беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, які перебувають з ознаками стану наркотичного сп`яніння та їх відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння прирівнюється до керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а також те, що ОСОБА_1 посвідчення водія не має, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП, належних висновків для себе не зробив та знову керував транспортним засобом з ознаками стану наркотичного сп`яніння, не мав права керування транспортними засобами, а тому з метою виховання ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень, суд вважає, що достатнім видом адміністративного стягнення для нього є штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, в межах санкції статей за якими кваліфіковані його дії, без конфіскації транспортного засобу, так як ОСОБА_1 не є його власником (в графі «транспортний засіб, належність» вказано ОСОБА_2 ). 
Суд переконаний, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 40-1, 36, 126 ч. 5, 130 ч. 3, 283, 284, 287, 288 КУпАП, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень та накласти на нього адміністративне стягнення:
- за ч. 5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу;
- за ч. 3 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, без конфіскації транспортного засобу.
На підставі ст. 36 КпАП України визначити остаточне адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення - за ч. 3 ст. 130 КУпАП та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000,0 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, без конфіскації транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя             І.М. Горяєв