Справа № 548/801/26
Провадження № 2/548/544/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.06.2026 м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Т. М. Лідовець,
за участі секретаря судового засідання - Т. В. Манжос,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2026 році до Хорольського районного суду Полтавської області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 21.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 137041 про надання фінансового кредиту (далі - Договір № 137041 від 21.04.2018, кредитний договір), який укладений в електронній формі. При укладенні договору на фінансовий номер телефону відповідача був відправлений одноразовий ідентифікатор, використаний нею для прийняття та підтвердження умов договору. Шляхом введення коду підтвердження позичальник підписала, прийняла пропозицію та підтвердила укладення договору. Відповідно до індивідуальної частини договору № 137041 про надання фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачу позику у сумі 3500 грн.
ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 137041 від 21.04.2018 шляхом перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів в розмірі 3500 грн, натомість, відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики, сплати пені і комісії, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 14505 грн, що включала суму заборгованості за основним боргом – 3500 грн, суму заборгованості за процентами – 1890 грн, суму боргу за пенею і штрафами – 9115 грн.
12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 15.08.2018 укладено додаткову угоду № 4 та на виконання договору факторингу підписано Реєстр прав вимоги № 5 від 15.08.2018. Відповідно до вказаного Реєстру до нового кредитора -ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги, в тому числі до ОСОБА_1 за Договором № 137041 від 21.04.2018.
25.07.2024 згідно із протоколом загальних зборів №1706 ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейменовано на ТОВ «Він Фінанс».
За наведених обставин позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 137041 від 21.04.2018 у загальному розмірі 14505 грн, яка складається із: суми заборгованості по основному зобов`язанню - 3500 грн, суми заборгованості по процентам – 1980 грн, за пенею та штрафами – 9115 грн, а також суми інфляційних втрат – 3171,73 грн, суми 3% річних – 1306,64 грн; а також стягнути з відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 10.04.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник позивача в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 правом на відзив не скористалась, будь-яких клопотань до суду не подавала.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем ОСОБА_1 21.04.2018 укладено договір про надання фінансового кредиту № 137041, за умовами якого товариство зобов`язалося надати ОСОБА_1 у кредит грошові кошти у розмірі 3500,00 грн на 30 днів, на умовах сплати процентів за їх користування та повернення позичальником кредит згідно з графіком платежів. Фіксована процентна ставка за користування кредитом становить 1,71 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (624,15% річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору, починаючи з наступного дня після надання кредиту. Сукупна вартість кредиту складає 151,30% від суми кредиту у процентному виразі або 5295,50 грн (у грошовому виразі) та включає в себе проценти за користування кредитом 51,30 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 1795,50 грн (у грошовому виразі). У разі порушення строків виконання зобов`язань за договором нараховується процент 1,8% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом у межах строку надання кредиту. У випадках прострочення повернення кредиту клієнт сплачує пеню в розмірі 3% від суми кредиту за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення. Строк нарахування пені не може перевищувати 90 днів. Крім пені, додатково повинен сплачувати штраф на 4 день у розмірі 100 грн, на 30 день - 300 грн, на 90 день - 500 грн (а. с. 24-25).
Договір зі сторони позичальника підписаний електронним підписом, що створений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора А 995017, який сформовано автоматично на стороні товариства та направлено позичальнику на номер мобільного телефону, повідомлений останнім, дата перерахування коштів в сумі 3500,00 грн 21 квітня 2018 року, номер телефону НОМЕР_1 (а. с. 13).
12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами (а. с. 22-23).
15.08.2018 між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» укладено додаткову угоду № 4 до договору факторингу № 1 від 12.04.2018 (а. с. 18).
31.12.2018 між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» укладено додаткову угоду б/н до договору факторингу № 1 від 12.04.2018 (а. с. 19).
Згідно із Витягом з реєстру прав вимог № 5 від 15.08.2018, укладеного на виконання договору факторингу № 1, до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшло право вимоги за кредитним договором № 137041 від 21.04.2018 у загальному розмірі 5390 грн, з яких 3500 грн – заборгованість по основному боргу, 1890 грн – заборгованість по відсоткам, 945 грн – сума фінансування, пеня та штрафі санкції (а. с. 15).
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 137041 від 21.04.2018 станом на дату відступлення права вимоги у ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 14505 грн, що включає заборгованість за основним боргом - 3500 грн, за процентами - 1890 грн, за штрафом, пенею - 9115 грн, (а. с. 12).
25.07.2024 згідно із протоколом загальних зборів №1706 ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейменовано на ТОВ «Він Фінанс» (а. с. 14).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України).
Зі змісту статей 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.
Відповідно до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Положеннями статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Так, згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Зі встановлених у справі обставин вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ «Він Фінанс» виступає правонаступником кредитодавця (виконавцем послуги кредитування) ТОВ «Авентус Україна», а відповідач ОСОБА_1 - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування.
Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За змістом частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до вимог статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, водночас, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
У своїй позовній заяві представник ТОВ ФК «Він Фінанс» просив розглянути справу за його відсутності, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, у справі № 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.
Суд зазначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Суд зауважує, що позивачем ТОВ «Він Фінанс» не надано належних та допустимих доказів відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 137041 від 21.04.2018, укладений відповідачем з ТОВ «Авентус Україна». Факт підписання договору позики не є підтвердженням перерахування коштів за умовами договорів та не доводить факту видачі (перерахування) позичальнику кредитних коштів.
Додані до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором № 137041 від 21.04.2018 також не є належним доказом надання відповідачу кредитних коштів за вказаним договором, оскільки розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, самі по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, такі розрахунки не підтверджують наявності заборгованості у відповідача перед позивачем. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17, провадження №61-1211св19.
У зв`язку із недоведеністю позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою підтвердження виконання умов Договору № 137041 від 21.04.2018, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами за вищевказаним договором, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, відсотками, іншими платежами за кредитним договором відсутні.
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Зважаючи на викладене та враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо отримання позичальником ОСОБА_2 суми (тіла) кредиту у розмірі 3500 грн та підстав виникнення заборгованості перед ТОВ «Він Фінанс», суд доходить до висновку, що у позові слід відмовити.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог ТОВ «Він Фінанс», судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статті 12, 13, 76-81, 258, 259, 264-265, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
у задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором №137041 від 21.04.2018 відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» (місцезнаходження: місто Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ЄРДПОУ 38750239);
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Т. М. Лідовець