Справа № 128/2706/24

РІШЕННЯ
Іменем України

03.07.2026 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої- судді Саєнко О.Б., при секретарі – Гринаковській А.Г., 
без участі сторін та представника позивача, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:

До провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшла вищевказана позовна заява, яку представник позивача мотивує тим, що 27.02.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №09117-02/2023, який також підписано електронним підписом позичальника та за яким відповідач взяв на себе передбачені договором зобов`язання.
Вказує, що 01.06.2023 на підставі договору факторингу № 1062023, укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» (клієнт) та ТОВ «Інвеструм Груп» (фактор), клієнт передав фактору, а фактор прийняв і зобов`язується оплатити клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта за основними договорами, укладеними між боржниками та первісним кредитором.
В подальшому, 27.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27122023-1, у відповідності до умов якого, ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників.
Зазначає, що відповідно до реєстру боржників від 27.12.2023 до договору факторингу № 27122023-1 від 27.12.2023, ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №09117-02/2023 в сумі 18499,20 грн., з яких 6400 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу та 12099,20 грн. – сума заборгованості за відсотками. 
Представник позивача зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, у зв`язку із чим ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №09117-02/2023, у вищевказаному розмірі, а саме 18499,20 грн.
Тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №09117-02/2023 від 27.02.2023 у загальному розмірі 18499,20 грн.
Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 17.07.2024 відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
28.01.2025 представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Загарій С.С. за допомогою системи «Електронний суд» скерував відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Вказує, що позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, позивач просить стягнути з відповідача за вищезазначеним зобов`язанням: 6 400 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 099 грн. 20 коп. - сума заборгованості за відсотками.
Зазначає, що дійсно, згідно до п. 1.1. Договору про надання споживчого кредиту № 09117-02/2023 від 27.02.2023р., кредит надано відповідачу у розмірі 6 400 грн. Проте відповідачу безпідставно нараховано такий високий відсоток за користування кредитом. Так, згідно до п.1.2 вищезазначеного Договору кредит надавався строком на 25 днів. Відповідно до п. 1.3 вищезазначеного Договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 726,35% (процентів) річних від суми кредиту, в розрахунку 1,99% на добу.
За таких обставин, проценти за користуванням вищезазначеного кредиту становить 3 184 грн. (6400 грн. (сума кредиту) х 25 днів (строк на який надавався кредит) х 0,0199 (проценти за користування кредитом)). Не зрозуміло на підставі чого позивач вирішив, що проценти за користування кредитом становлять аж 12 099 грн. 20 коп., оскільки жодних розрахунків цієї суми до суду не надано.
Окрім цього вказує, що відповідач з 28.03.2023 є військовослужбовцем, який призваний до лав Збройних Сил України під час воєнного стану. Перебуває на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 штурмового відділення у зв`язку з чим постійно ризикує своїм життям та здоров`ям для відсічі і стримування збройної агресії російської федерації й повернення українських земель, а тому на спірні правовідносини, щодо стягнення із відповідача відсотків (процентів) за користування кредитом (позикою) поширюється дія п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Також зазначає, що у договорі факторингу №1062023 від 01.06.2023р., що укладений між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», не зазначено яке саме грошове зобов`язання Клієнт передав Фактору, оскільки в договорі не вказано жодних даних. Будь-яких посилань на договір про надання споживчого кредиту № 09117-02/2023 від 27.02.2023 (за яким надавався кредит відповідачу) чи його реквізитів у даному договорі факторингу не зазначено. Тобто не можливо встановити чи відступлено право вимоги саме за цим договором чи якимось іншим, так як не вказано жодних реквізитів зазначеного договору чи прізвище, ім`я, по батькові відповідача.
У зв`язку із чим представник відповідача просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі у зв`язку з тим, що у позивача відсутнє право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 09117-02/2023 від 27.02.2023р., що укладений між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 
31.01.2025 представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Іванюк Д.О. за допомогою системи «Електронний суд» скерував відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що наведена позивачем теза про отримання відповідачем грошових коштів за умовами кредитного договору не доведена, при цьому сам відповідач не визнає і одночасно не заперечує факт отримання грошових коштів, виносячи свою версію подій відносно отримання коштів «за дужки».
Вказує, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів.
Щодо нарахування відсотків зазначає, що у відповідності до умов кредитного договору передбачено умови та строки нарахування відсотків. Тобто сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення кредитного договору, на таких умовах шляхом підписання кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заборгованість нараховано відповідно до умов кредитного договору та додатків до нього.
Зазначає, що відповідачем при підписанні кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов кредитного договору, в тому числі і порядку нарахування відсотків, що свідчить про факт погодження відповідача із всіма умовами кредитного договору, враховуючи і нарахування відсотків.
Окрім цього вказує, що за весь період перебування права вимоги по кредитному договору у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором на дату відступлення права вимоги до позивача.
Щодо військової служби відповідача, зазначає, що відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом відповідач зобов`язаний був звернутись до первісного кредитора, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. 
Тому просить суд позовні вимоги задовільнити у повному обсязі.
05.02.2025 представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Загарій С.С. за допомогою системи «Електронний суд» скерував заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що сторона позивача помилково дійшла до висновку, що відповідачем заперечується укладення договору про надання споживчого кредиту № 09117-02/2023 від 27.02.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 , оскільки сам факт укладення такого договору та отримання за ним відповідної суми коштів -відповідачем визнається й не заперечується.
Зазначає, що позивач має підтвердити належними та допустимими доказами наявність у них права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 09117-02/2023 від 27.02.2023. Так, у договорі факторингу №1062023 від 01.06.2023, що укладений між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», не зазначено за яким саме зобов`язанням відступається право вимоги. Тобто не можливо встановити чи відступлено право вимоги саме за цим договором чи якимось іншим, так як не вказано жодних реквізитів зазначеного договору чи прізвище, ім`я, по-батькові боржника. Тому не можливо з`ясувати чи законно в подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступило право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 09117-02/2023 від 27.02.2023 позивачу за договором факторингу № 271220231 від 27.12.2023.
У зв`язку із чим просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі у зв`язку з тим, що у позивача відсутнє право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 09117-02/2023 від 27.02.2023, що укладений між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 
16.06.2026 в судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився при цьому, у позовній заяві та відповіді на відзив просив розгляд даної справи проводити у відсутності представника позивача, просить позовні вимоги задовільнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Загарій С.С. в судове засідання також не з`явилися, попередньо представник за допомогою системи «Електронний суд» скерував заяву, в якій просив розгляд даної цивільної справи проводити у відсутності сторони відповідача за наявними матеріалами справи.
Тому, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез`явившихся осіб.
Вивчивши позов, відзив на позов представника відповідача, відповідь на відзив представника позивача та заперечення на відповідь на відзив, дослідивши та оцінивши наявні докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 27.02.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 09117-02/2023, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 6 400, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1). Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 23.03.2023. Дата надання кредиту 27.02.2023 (п. 1.2). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 726,35% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,99 % (процентів) на добу. Даним договором сторони погодили, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.7). Вказаний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором W0439 (а.с.5-6).
Окрім цього, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому вказано інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надану виходячи із обраних позичальником умов кредитування (а.с.4), у онлайн режимі, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) W0439.
Також згідно копії графіку платежів за договором про споживчий кредит №09117-02/2023 від 27.02.2023, сторони вищевказаного договору погодили та розраховали суму за тілом кредиту – 6400 грн., проценти за користування кредитом – 3184,00 грн., які відповідач повинен сплатити до 23.03.2023, що в загальному розмірі складає – 9584,00 грн. (зворотній бік а.с.7).
01.06.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Інвеструм Груп» було укладено договір факторингу № 1062023, відповідно до умов якого, клієнт передав фактору, а фактор прийняв і зобов`язується оплатити клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта за основними договорами, укладеними між боржниками та первісним кредитором. На підставі даного договору фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, відповідно до акту прийому-передачі, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому (а.с.8-10).
В подальшому 27.12.2023 між ТОВ «Інвеструм Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27122023-1, у відповідності до умов якого, ТОВ «Інвеструм Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інвеструм Груп» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку № 1 (а.с.11-12).
З витягу з реєстру боржників № до договору факторингу № 27122023-1 від 27.12.2023, судом установлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 18499,20 грн. (а.с.14).
Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором №09117-02/2023 від 27.02.2023 укладеним між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 станом на 31.05.2024 заборгованість за вищевказаним договором відповідачем ОСОБА_1 не погашена та залишок заборгованості складає 18499,20 грн. (а.с.15).
Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Із матеріалів справи, зокрема із договору про надання споживчого кредиту №09117-02/2023 від 27.02.2023, судом убачається сторони вищевказаного договору погодили: строк кредитування, умови повернення кредиту, відсотки за користування кредитними коштами та загальну вартість кредиту у грошовому вираженні. 
Отже між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договорі позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором №09117-02/2023 від 27.02.2023, перейшло до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі вищевказаних договорів факторингу.
Згідно із частиною першою та другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув позивачу, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором №09117-02/2023 від 27.02.2023 в загальній сумі 18499,20 грн.
Водночас, при укладенні договору про надання споживчого кредиту №09117-02/2023 від 27.02.2023, сторони обумовили графік платежів та суму заборгованості, що складає 9584,00 грн., з яких 3184 грн. це проценти за користування позикою, які нараховуються за узгодженою сторонами, процентною ставкою 1,99 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування сумою позики, дата повернення кредиту – 23.03.2023.
Згідно ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.
Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту №09117-02/2023 від 27.02.2023, термін повернення суми позики зазначено 23.03.2023, тобто право ТОВ «Аванс Кредит» (первісного кредитору) нараховувати відсотки за користування сумою позики припинилося зі спливом строку дії вищевказаного договору, а відтак починаючи із зазначеної дати, первісний кредитор не мав права нараховувати проценти за користування сумою позики. 
Відповідно, таке право відсутнє і в позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Тому, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №09117-02/2023 від 27.02.2023 в розмірі 9584,00 грн.., з яких: 6400 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3184 грн. сума заборгованості за відсотками.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.
При цьому суд не бере до уваги доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про те, що відповідачу, як військовослужбовцю не нараховуються проценти за користування кредитом під час мобілізації, на особливий період, на весь час його призову, оскільки судом було стягнуто суму заборгованості, в тому числі відсотки за користування кредитними коштами, в межах строку дії вищевказаного договору про надання споживчого кредиту, а також відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1568,75 грн. (3028,00 грн. х 9584,00 грн./18499,20 грн. (ціна позову)).
Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 

Керуючись ст.ст.141, 263- 265, 268 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, код ЄДРПОУ: 35625014) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №09117-02/2023 від 27.02.2023, в розмірі 9584,00 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок), з яких: 6400 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3184 грн. сума заборгованості за відсотками.
В решті частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, код ЄДРПОУ: 35625014), у рахунок повернення сплаченого судового збору в розмірі 1568,75 грн. (одна тисяча п`ятсот шістдесят вісім гривень 75 копійок).
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:   Олена САЄНКО