ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року
м. Київ
справа № 638/7231/24
провадження № 61-9410св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом -  ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом -  ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Богдашевський Тарас Сергійович, на постанову Харківського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Мальованого Ю. М., Тичкової О. Ю., Яцини В. Б., 
від 19 червня 2025 року, та касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Кузовкін Едуард Вячеславович, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, в складі судді Теслікової І. І., 
від 25 жовтня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Мальованого Ю. М., Тичкової О. Ю., Яцини В. Б., від 19 червня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
2. Позов ОСОБА_1 , з урахуванням уточнень, мотивований тим, що з 07 червня 2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2024 року у справі № 638/7197/24.
3. Під час перебування у шлюбі подружжям 17 липня 2017 року було придбано житловий будинок літ. «М-2» загальною площею 305,1 кв. м, житловою площею 186,5 кв. м з надвірними будівлями за адресою: 
АДРЕСА_1 .
4. В подальшому, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 31 травня 2019 року ХК141191510629 в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено інформацію про об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 1302681663101 - житловий будинок по 
АДРЕСА_1 загальною площею 298,4 кв. м, житловою площею 182, 4 кв. м.
5. На підставі рішення 20 сесії 7 скликання Харківської міської ради 
від 20 червня 2018 року № 1136/18 «Про передачу у власність, надання в оренду громадянам земельних ділянок та припинення права користування (оренди) громадянам земельними ділянками» подружжям набуто у власність земельну ділянку загальною площею 0,0506 га з кадастровим номером 6310136300:09:026:0016, за адресою вказаного будинку.
6. Також, на підставі договору купівлі-продажу від 05 лютого 2021 року
№ 018/21А сторонами набуто у власність автомобіль марки AUDI, модель 
Q3 Sportback 40 TFSI quattro S line, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .
7. Крім того, під час перебування в шлюбі на ім`я ОСОБА_2 в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк» (далі - АТ «Райффайзен Банк») були відкриті рахунки: НОМЕР_3 (валюта - гривня); НОМЕР_4 (валюта - гривня); НОМЕР_5 (валюта - євро); НОМЕР_6 (валюта - гривня).
8. Позивач вказує, що станом на 23 липня 2022 року на рахунку НОМЕР_5 були розміщені та обліковувались 
43 793,15 євро, а отже йому належить 50 % від цієї суми (21 896,57 євро), які мають бути стягнуті на його користь, оскільки банківська картка знаходиться у відповідачки.
9. Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя:
- житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 298,4 кв. м, житловою площею 182,4 кв. м;
- земельну ділянку загальною площею 0,0506 га із кадастровим номером 6310136300:09:026:0016 за тією ж адресою;
та в порядку поділу майна визнати право власності на 1/2 частини вказаного нерухомого майна за кожним із подружжя;
- грошові кошти на картковому рахунку, відкритому в АТ «Райффайзен Банк», IBAN НОМЕР_5 в сумі 43 793,15 євро;
та стягнути з відповідачки 1/2 частину коштів, розміщених під час шлюбу на картковому рахунку відкритому в АТ «Райффайзен Банк» у сумі 21 896,57 євро;
- визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 автомобіль марки AUDI, модель Q3 Sportback 40 TFSI quattro S line, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 та стягнути зі ОСОБА_2 грошову компенсацію за його частку у сумі 50 % середньої ринкової вартості вказаного автомобіля в розмірі 686 703,41 грн.
10.  У липні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
11. Зустрічний позов ОСОБА_2 , з урахуванням уточнень, мотивований тим, що автомобіль AUDI, модель Q3 Sportback 40 TFSI quattro S line, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за нею, а подружжям було погоджено, що цей автомобіль є подарунком їй від ОСОБА_1 .
12. Вважає, що автомобіль є її особистою приватною власністю, перебуває у її користуванні, жодних дій по поверненню або витребуванню автомобіля ОСОБА_1 не вчиняв. Інших транспортних засобів в неї немає, а враховуючи постійні обстріли та обстановку у місті Харкові, автомобіль необхідний їй для мобільності та безпеки.
13. 05 грудня 2016 року між нею, її братом ОСОБА_3 та їхньою матір`ю 
ОСОБА_4 був укладений договір довічного утримання (догляду), за умовами якого ОСОБА_4 передає їм у власність в рівних частках кожному квартиру 
АДРЕСА_2 , в обмін на що вона та її брат зобов`язалися забезпечувати матір утриманням та доглядом довічно в рівних частинах.
14. У травні 2022 року нею відкрито картковий рахунок НОМЕР_5 в АТ «Райффайзен Банк», на який вона внесла власні грошові кошти, які використовувала в особистих цілях і для забезпечення сина - ОСОБА_5 .
15. Зазначає, що 12 травня 2017 року нею, її матір`ю ОСОБА_4 та братом ОСОБА_3 було продано трикімнатну квартиру  
АДРЕСА_3 за 1 701 000 грн, що на час укладення договору за курсом продажу долара США фізичним особам комерційними банками в м. Харкові складало 63 000 дол. США, а вона від продажу квартири отримала 27 000 дол. США.
16. Крім того, 20 вересня 2019 року між нею і ОСОБА_4 укладений договір дарування грошей, за умовами якого матір передала їй безоплатно гроші в сумі 750 000 грн.
17. Після початку повномасштабного вторгнення рф в Україну цю готівку вона обміняла на євро і в травні 2022 року внесла власні кошти, а саме частину від продажу квартири та кошти за договором дарування на рахунок НОМЕР_5 .
18. Відповідно до відомостей у щорічній декларації ОСОБА_1 за 
2023 рік (поданій 12 березня 2024 року) він у 2023 році отримав заробітну плату у розмірі 1 411 234 грн, пенсію у розмірі 777 274 грн, які є спільною сумісною власністю сторін і підлягають поділу в рівних частках, тобто по 705 617 грн та 388 637 грн відповідно кожному з подружжя.
Також, згідно із цією декларацією, ОСОБА_1 володіє 40 000 дол. США, 
11 000 євро, 80 000 грн готівки. Ці кошти є спільною сумісною власністю сторін, а тому їй належить половина від вказаних сум - 20 000 дол. США, 5 500 євро та 40 000 грн.
19. Вона визнає, що грошові кошти, розміщені на рахунку в акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») в сумі 232 767 грн є особистою власністю ОСОБА_1 .
20. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила суд визнати її особистою власністю:
- автомобіль марки AUDI, модель Q3 Sportback 40 TFSI quattro S line, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;
- 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1106423563101);
- грошові кошти в сумі 31 644,07 євро, розміщені на картковому рахунку НОМЕР_5 в АТ «Райффайзен Банк».
визнати особистою власністю ОСОБА_1 :
- грошові кошти в сумі 232 767 грн, які розміщені на картковому рахунку в 
АТ КБ «ПриватБанк».
визнати спільною сумісною власністю подружжя:
- житловий будинок літ «М-2», загальною площею 298,4 кв.м., житлова площа 182,4 кв. м з надвірними будівлями, за адресою 
АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку загальною площею 0,0506 га, кадастровий номер 6310136300:09:026:0016 за цією ж адресою;
- заробітну плату ОСОБА_1 у розмірі 1 411 234 грн; 
- пенсію ОСОБА_1 у розмірі 777 274 грн;
- грошові кошти (готівка) у розмірі 40 000 дол. США;
- грошові кошти (готівка) у розмірі 11 000 євро;
- грошові кошти (готівка) у розмірі 80 000 грн, провівши поділ вказаного майна і стягнувши зі ОСОБА_1 1/2 заробітної плати у розмірі 705 617 грн, 
1/2 пенсії у розмірі 388 637 грн; 20 000 дол. США; 5 500 Євро; 40 000 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
21. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 
2024 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 таке майно:
- об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 1302681663101 - житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 298,4 кв. м, житловою площею 182, 4 кв. м;
- земельну ділянку, загальною площею 0,0506 га, кадастровий номер 6310136300:09:026:0016;
- грошові кошти на картковому рахунку відкритому в АТ «Райффайзен Банк», IBAN НОМЕР_5 в сумі 32 504,070 євро;
- грошові кошти (готівка) у розмірі 40 000 дол. США;
- грошові кошти (готівка) у розмірі 11 000 євро;
- грошові кошти (готівка) у розмірі 80 000 грн.
Визначено, що частка ОСОБА_1 у праві власності на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 1302681663101 - житловий будинок по 
АДРЕСА_1 загальною площею 298,4 кв. м, житловою площею 182, 4 кв. м, становить 1/2;
Визначено, що частка ОСОБА_2 у праві власності на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 1302681663101 - житловий будинок на АДРЕСА_1 загальною площею 298,4 кв. м, житловою площею 182, 4 кв. м, становить 1/2;
Визначено, що частка ОСОБА_1 у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,0506 га, кадастровий номер 6310136300:09:026:0016, становить 1/2;
Визначено, що частка ОСОБА_2 у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,0506 га, кадастровий номер 6310136300:09:026:0016, становить 1/2;
Визначено, що частка ОСОБА_1 у праві власності на грошові кошти на картковому рахунку відкритому в АТ «Райффайзен Банк», IBAN НОМЕР_5 , становить 1/2, а саме 16 027,03 євро;
Визначено, що частка ОСОБА_2 у праві власності на грошові кошти на картковому рахунку відкритому в АТ «Райффайзен Банк», IBAN НОМЕР_5 , становить 1/2, а саме 16 027,03 євро;
Визначено, що частка ОСОБА_1 на грошові кошти (готівка) у розмірі
40 000 дол. США становить 1/2, та складає 20 000 дол. США;
Визначено, що частка ОСОБА_2 на грошові кошти (готівка) у розмірі
40 000 дол. США становить 1/2, та складає 20 000 дол. США;
Визначено, що частка ОСОБА_1 на грошові кошти (готівка) у розмірі
11 000 євро становить 1/2, та складає 5 500 євро;
Визначено, що частка ОСОБА_2 на грошові кошти (готівка) у розмірі
11 000 євро становить 1/2, та складає 5 500 євро;
Визначено, що частка ОСОБА_1 на грошові кошти (готівка) у розмірі
80 000 грн становить 1/2, та складає 40 000 грн;
Визначено, що частка ОСОБА_2 на грошові кошти (готівка) у розмірі
80 000 грн становить 1/2, та складає 40 000 грн;
В порядку поділу майна подружжя виділено у приватну власність 
ОСОБА_2 автомобіль марки AUDI, модель Q3 Sportback 40 TFSI quattro S line, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частку 50 % середньої ринкової вартості автомобіля марки AUDI, модель Q3 Sportback 40 TFSI quattro S line, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , 2020 року випуску в розмірі 686 703,41 грн.
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 027,03 Євро, що становить 1/2 частини грошових коштів, розміщених під час шлюбу на картковому рахунку відкритому в АТ «Райффайзен Банк», IBAN НОМЕР_5 .
Визнано приватною власністю ОСОБА_1 грошові кошти в сумі
232 767 грн, які розміщені на картковому рахунку в АТ КБ «ПриватБанк».
В іншій частині у задоволенні позову та зустрічного позову відмовлено.
22. Суд мотивував своє рішення таким:
щодо житлового будинку по АДРЕСА_1  суд встановив, що його набуто під час перебування сторін у шлюбі, а тому він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу муж сторонами в рівних частках;
щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:09:026:0016, на якій розташований вказаний житловий будинок, суд виходив з того, що чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства;
щодо автомобіля марки AUDI, модель Q3 Sportback 40 TFSI quattro S line, кузов НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 суд першої інстанції встановив, що його набуто під час перебування сторін у шлюбі, а тому він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу між сторонами. Оскільки автомобіль є неподільною річчю, яким користується відповідачка, суд стягнув зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію половини вартості в сумі 686 703,41 грн. Суд відхилив посилання ОСОБА_2 на те, що спірний автомобіль є подарунком їй від 
ОСОБА_1 , оскільки позивач за первісним позовом цих тверджень не визнав і доказів на їх підтвердження не надано;
щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , набутої  ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання (догляду) 
від 05 грудня 2016 року, суд зазначив, що вона не довела, що по-перше, договір довічного утримання, який був укладений під час перебування набувача в шлюбі, не був укладений в інтересах сім`ї, по-друге, утримання відчужувача за договором довічного утримання не здійснювалось із коштів подружжя, які були їх спільною сумісною власністю. За цих обставин, суд дійшов висновку, що 
1/2 частина квартири АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 .
щодо поділу грошових коштів, розміщених на картковому рахунку, відкритому в АТ «Райффайзен Банк», IBAN НОМЕР_5 , суд виходив з того, що сторонами не доведено джерело походження коштів, розміщених на рахунку, а тому з огляду на презумпцію спільності майна подружжя суд дійшов висновку, що кожній зі сторін належить 1/2 частина коштів розміщених на цьому рахунку на дату набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу (14 червня 2024 року), а саме по 16 027,03 євро.
щодо поділу заробітної плати ОСОБА_1 у розмірі 1 411 234 грн, пенсії у розмірі 777 274 грн, суд не встановив підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки ці суми були використані під час перебування сторін у шлюбі в інтересах сім`ї, що не спростовано ОСОБА_2 . Враховуючи, що суду не надано доказів того, чи є залишок коштів на рахунку IBAN НОМЕР_7 , на який зараховувались як заробітна плата, так і пенсія, грошовими коштами, які було отримано ОСОБА_1 до 
14 червня 2024 року, тобто до набрання законної сили рішенням про розірвання шлюбу між сторонами, або вже після зазначеної дати, вимога щодо поділу отриманих та задекларованих в 2023 році ОСОБА_1 заробітної плати та пенсії і стягнення їх 1/2 частини на користь ОСОБА_2 суд вважав необґрунтованими;
щодо поділу готівкових грошових коштів у розмірі 40 000 дол. США, 11 000 євро, 80 000 грн суд першої інстанції вказав, що сторонами не надано належних доказів щодо наявності та місцезнаходження цих готівкових коштів станом на час розгляду справи, проте, враховуючи, що предметом спору є виключно визнання цих готівкових коштів спільною сумісною власністю 
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що визнається сторонами у справі, а також визначення часток сторін в цих готівкових коштах, суд дійшов висновку, що в цій частині зустрічний позов підлягає задоволенню; 
щодо визнання приватною власністю ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 232 767 грн, які розміщені на картковому рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», суд врахував, що правовий статус цих грошових коштів сторонами не оспорювався.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
23. Із рішенням суду не погодилась ОСОБА_2 , яка подала апеляційну скаргу і посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду у частині визнання сумісною власністю грошових коштів на картковому рахунку відкритому в АТ «Райффайзен Банк», IBAN НОМЕР_5 в сумі 32504,07 євро, а також вирішення спору щодо стягнення 1/2 частин заробітної плати, пенсії ОСОБА_1 та задекларованих ним готівкових коштів і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її зустрічні позовні вимоги в цій частині.
24. Постановою Харківського апеляційного суду від 19 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. 
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2024 року в частині вирішення спору про стягнення готівкових коштів скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення зустрічного позову. 
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в поряду поділу спільного майна подружжя грошові кошти у розмірі 12 500 дол. США, 4 650 євро та 40 000 грн, а також 9 467,80 грн сплаченого судового збору. 
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
25. З огляду на межі апеляційного оскарження рішення суду в частині вирішення позовних вимог про поділу нерухомого майна, транспортного засобу і коштів на рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» судом апеляційної інстанції не переглядалось. 
26. Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд врахував, що у заяві про зміну підстав позову від 08 вересня 2024 року ОСОБА_2 просила суд стягнути 20 000 дол. США, що є 1/2 частиною готівкових коштів у розмірі 40 000 дол. США; 5 500 євро, що є 1/2 частиною готівкових коштів у розмірі 11 000 євро та 40 000 грн, що є 1/2 частиною готівкових коштів у розмірі 80 000 грн, на що районний суд не звернув увагу.
27. Частково задовольняючи ці вимоги, апеляційний суд встановив, у що декларації за 2024 рік, поданій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 у розділі «12. Грошові активи» вказав про наявність у нього 25 000 дол. США, 9300 євро та 80 000 грн, що спростовує його заперечення щодо перебування спірних коштів у відповідачки, а також свідчить, що ці кошти є спільним майном подружжя і підлягають поділу між сторонами у рівних частинах. 
28. В іншій оскарженій частині апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, оскільки презумпцію спільності майна подружжя сторонами не було спростовано.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
29. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатБогдашевський Т. С., просить скасувати постанову апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення грошових коштів та залишити в силі в цій частині рішення суду першої інстанції. 
30. У касаційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат 
Кузовкін Е. В., просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині поділу грошових коштів на картковому рахунку, відкритому в АТ «Райффайзен Банк», IBAN НОМЕР_5 , в сумі 32 504,07 Євро, 1/2 частини від заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 1 411 234 грн та пенсії в розмірі 777 274 грн, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
31. У липні 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Богдашевський Т. С., подав касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 19 червня 2025 року.
32. У липні 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат 
Кузовкін Е. В., подала касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 червня 2025 року.
33. Ухвалами Верховного Суду від 04 серпня 2025 року відкрито касаційні провадження за вказаними касаційними скаргами, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у серпні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
34. Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи осіб, які подали касаційні скарги
35. Підставою касаційного оскарження судового рішення 
 ОСОБА_1  зазначає необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 753/7242/21 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України). 
36. Крім того, вказує на порушення апеляційним судом норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 4 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскарженого судового рішення (пункт 
4 частини другої статті 389 ЦПК України).
37. Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що апеляційний суд стягнув з нього половину із 1/2 частини коштів, які залишились в його приватній власності після поділу спільного майна подружжя, а також половину готівкових коштів в доларах США та гривні, які були накопичені у 2024 році після розірвання шлюбу з відповідачкою і є його приватною власністю. 
38. Наголошує, що апеляційний суд посилається на декларацію, подану ним у березні 2025 року, тобто вже після розірвання шлюбу.
39. Підставою касаційного оскарження судових рішень 
 ОСОБА_2 зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 рокуу справі 
№ 2-1383/2010, від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 
25 травня 2021 рокуу справі № 461/9578/15-ц, від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 369/7551/21, від 21 липня 2023 рокуу справі № 750/9471/20, від 17 січня 2024 року у справі 
№ 357/6367/15-ц, від 31 січня 2024 року у справі № 761/7257/20, від 10 липня 2024 року у справі № 523/7796/19, від 19 липня 2024 року у справі 
№ 756/5792/23, від 30 квітня 2025 рокуу справі № 464/1980/23 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
40. Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктами 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржених судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
41. Касаційна скарга ОСОБА_2  мотивована тим, що апеляційний суд не здійснив належної оцінки наявних у справі доказів, які б встановили дійсне походження грошових коштів на її банківському рахунку в АТ «Райффайзен Банк».
42. Зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду про розірвання шлюбу згідно з якими сторони разом не проживають, а шлюб фактично припинив існувати ще у 
2022 році. 
43. Звертає увагу, що клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів було подане з порушенням строків, визначених ЦПК України.
Доводи осіб, які подали відзиви на касаційні скарги
44. У серпні 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатБогдашевський Т. С., надіслав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу  ОСОБА_2 , в якому просить залишити її скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в оскарженій ОСОБА_2 частині - без змін.
45. Відзив мотивований тим, що з 2023 року до червня 2024 року, незважаючи на погіршення стосунків зі  ОСОБА_2 , кошти ОСОБА_1 , отримані в якості заробітної плати та пенсії, витрачались в інтересах сім`ї, і спростування цього факту касаційна скарга не містить.
46. Вважає, що задоволення судом клопотання про витребування інформації щодо стану рахунку, відкритого в АТ «Райффайзен Банк», сприяло повному, справедливому і неупередженому вирішенню справи. 
47. У серпні 2025 року  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат 
Кузовкін Е. В., надіслала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить залишити його скаргу без задоволення.
48. У відзиві  ОСОБА_2 зазначає, що апеляційний суд безпідставно досліджував декларацію ОСОБА_1 за 2024 рік, чого не мав робити, при цьому не дослідив належним чином правовідносини, які склалися між сторонами.
49. Стверджує, що у ОСОБА_1 не було підстав для зміни суми та правового становища коштів, оскільки декларація за 2024 рік подана після ухвалення рішення суду першої інстанції, яке не набрало законної сили.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
50. 07 червня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду від 14 травня 2024 року у справі № 638/7197/24. Рішення набрало законної сили 14 червня 2024 року.
51. 07 листопада 2019 року на ім`я ОСОБА_2 відкрито картковий рахунок в АТ «Райффайзен Банк», IBAN НОМЕР_5 , баланс за яким станом на 14 червня 2024 року становить 32 054,07 євро.
52. Згідно з даними річної декларації за 2023 рік, поданої 12 березня 
2024 року відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», у розділі «12. Грошові активи» ОСОБА_1 зазначив, що йому на праві спільної сумісної власності належать готівкові кошти в сумі 40 000 дол. США, 
11 000 євро, 80 000 грн.
53. Згідно з даними річної декларації за 2024 рік, поданої 13 березня 
2025 року відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», у розділі «12. Грошові активи» ОСОБА_1 зазначив, що йому на праві власності належать готівкові кошти в сумі 25 000 дол. США, 9300 євро, 80 000 грн.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
54. Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
55. Відповідно до частин першої-другої, четвертої-п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
56. Враховуючи, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2024 року було предметом апеляційного перегляду в частині вирішення вимог про поділ грошових коштів на картковому рахунку в 
АТ «Райффайзен Банк», в розмірі 32 504,07 євро, заробітної плати у розмірі 
1 411 234 грн, пенсії у розмірі 777 274 грн, готівкових коштів у розмірі 
40 000 дол. США, 11 000 євро та 80 000 грн, Верховний Суд, в силу вимог статті 400 ЦПК України переглядає справу лише у цій частині.
57. Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
58. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
59. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
60. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
61. Згідно з положеннями частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
62. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).
63. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.
64. Частиною першою статті 57 СК України встановлено перелік майна, яке є особистою приватною власністю дружини, чоловіка: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
65. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Водночас, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
66. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. 
67. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
68. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Щодо позовних вимог про поділ грошових коштів на картковому рахунку, відкритому в АТ «Райффайзен Банк»
69. Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
70. Тобто до кола об`єктів правовідносин відносять матеріально виражені речі, зокрема гроші. Юридичний аспект грошей полягає в розумінні поняття грошей як особливого об`єкта правовідносин. У цивільному праві гроші визнаються окремим різновидом речей.
Оскільки гроші також є майном, кожен з подружжя має право брати участь у розпорядженні грішми (див. постанову Великої Палати Верховного Суду 
від 11 жовтня 2023 року в справі № 756/8056/19).
71. Вирішуючи спір, суди встановили, що на картковому рахунку IBAN НОМЕР_5 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк`на ім`я ОСОБА_2 , під час шлюбу зі ОСОБА_1 , залишок коштів станом на 14 червня 2024 року (дата набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами) становив 32 054,07 євро.
72. Апеляційний суд відхилив посилання ОСОБА_2 на договір дарування коштів, укладений з її матір`ю, оскільки встановив, що відповідно до виписки з карткового рахунку значні надходження на вказаний рахунок мали місце 28 квітня 2022 року - 17 000 євро та 09 травня 2022 року - 24 000 Євро, в той час як договір, на який посилається відповідачка, укладений 11 вересня 
2019 року, тобто більш ніж за два роки до поповнення рахунку. Договір купівлі-продажу квартири, укладений 20 травня 2017 року, суд також відхилив з посиланням на те, що він з достатнім ступенем ймовірності не доводить надходження коштів на спірний рахунок отриманих за цим договором.
73. Встановивши, що спірні грошові кошти набуті під час шлюбу сторін, та врахувавши неспростовану ОСОБА_2 презумпцію спільності майна подружжя, суди дійшли обґрунтованого висновку, що це майно (кошти) розміщені на банківському рахунку станом на дату розірвання шлюбу, відповідно до статей 60, 70 СК України належить сторонам на спільної праві власності і підлягає поділу в рівних частках, тобто по 16 027,03 євро за кожним. 
74. В цьому контексті надання представником ОСОБА_1 договору  № 6341/2021/2961531 купівлі-продажу транспортного засобу від 04 грудня 
2021 року, яке на думку ОСОБА_2 відбулось із порушенням вимог ЦПК України, не вплинуло на вирішення цих вимог, оскільки існує встановлена законом презумпція спільності майна подружжя і спростовувати її має той із подружжя, хто заперечує проти неї (в цьому випадку ОСОБА_2 ).
Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання спільною власністю подружжя і поділ заробітної плати і пенсії ОСОБА_1 .
75. Відповідно до частини другої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
76. Обґрунтовуючи ці вимоги за зустрічним позовом, 
 ОСОБА_2 посилалась на те, що згідно з відомостями у річній декларації за 2023 рік, поданої 12 березня 2024 року, ОСОБА_1 у розділі «11. Доходи, в тому числі подарунки» задекларував отриманий у 2023 році дохід у вигляді заробітної плати у розмірі 1 411 234 грн та пенсії у розмірі 777 274 грн.
77. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні цих вимог правильно врахував, що у 2023 році сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, а отримана 
ОСОБА_1 заробітна плата і пенсія дійсно належать до об`єктів права спільної власності подружжя.
78. Водночас суди правильно вказали на відсутність доказів того, що доходи, отримані ОСОБА_1 у 2023 році як заробітна плата та пенсія, були приховані або використанні ним не в інтересах сім`ї чи не на потреби сім`ї.
79. За цих обставин обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для поділу задекларованого ОСОБА_1 
у 2023 році доходу у вигляді заробітної плати у розмірі 1 411 234 грн та пенсії у розмірі 777 274 грн.
80. Верховний Суд також звертає увагу, що в цьому випадку предметом поділу може бути не сам по собі задекларований річний дохід, який до того ж може передбачати сплату податків та інших обов`язкових платежів, а грошові активи у якій трансформувався такий дохід.
81. Зміст рішення Дзержинського районного суду від 14 травня 2024 року у справі № 638/7197/24 про розірвання шлюбу сторін не вказує на помилкове вирішення судами позовних вимог зазначених у цьому розділі.
Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання спільною власністю подружжя та поділ готівкових коштів 
82. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
83. У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі 
№ 753/7242/21 міститься висновок про те, що «судами безпідставно не було взято до уваги долучені позивачкою до позовної заяви інші декларації відповідача, подані ним з 2017 року. При цьому, вказуючи на те, що декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не може бути розцінена як достовірний доказ існування коштів, що заощаджені сторонами у справі, суди не врахували положення стаття 82 ЦПК України, згідно з якими обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, суми коштів та майно, задекларовані відповідачем, не підлягають доказуванню, оскільки були попередньо визнані самим відповідачем у його деклараціях».
84. Обґрунтовуючи ці вимоги за зустрічним позовом, 
 ОСОБА_2 посилалась на те, що згідно з відомостями, у річній декларації за 2023 рік, поданої 12 березня 2024 року, ОСОБА_1 , у розділі 
«12. Грошові активи» він задекларував готівкові кошти в сумі 40 000 дол. США, 11 000 Євро, 80 000 грн, вказавши, що ці кошти є його спільною сумісною власністю із ОСОБА_2 .
85. Згідно зі статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством
86. Відповідно до пункту восьмого статті 46 Закону у декларації зазначаються відомості про наявні грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах. Відомості щодо грошових активів включають дані про вид, розмір та валюту активу, а також найменування та код Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України установи, в якій відкриті відповідні рахунки або до якої зроблені відповідні внески.
87. Відповідно до вимог Закону та роз`яснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених рішенням Національного агентства питань запобігання корупції від 11 серпня 2016 року № З, декларуванню підлягають в тому числі готівкові кошти станом на 31 грудня звітного року.
88. З огляду на вказане та зміст річної декларації ОСОБА_1 за 
2023 рік презюмується, що станом на 31 грудня 2023 року у спільній власності подружжя  ОСОБА_1  перебували задекларовані готівкові кошти в розмірі 
40 000 дол. США, 11 000 євро та 80 000 грн.
89. Суд першої інстанції вирішив визнати ці кошти спільною сумісною власністю подружжя та визначити частки сторін у праві власності на ці кошти рівними - по 1/2 частині за кожним, однак відмовив у їх стягненні на користь ОСОБА_2 посилаючись на відсутність доказів наявності та місцезнаходження готівкових коштів станом на час розгляду справи та незаявлення ОСОБА_2 вимог про стягнення коштів.
90. Апеляційний суд звернув увагу, що у заяві про зміну підстав позову 
від 08 вересня 2024 року ОСОБА_2 просила стягнути половину вказаних готівкових коштів на свою користь та частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 щодо поділу готівкових коштів, врахувавши, що сторони до 
14 червня 2024 року продовжували перебувати у зареєстрованому шлюбі, а у річній декларації за 2024 рік у розділі «12. Грошові активи» 
ОСОБА_1 вказав про наявність у його власності готівкових коштів в розмірі 25 000 дол. США, 9 300 євро, 80 000 грн.
91. Колегія суддів враховує, що апеляційний суд, вирішуючи ці вимоги, фактично став перед необхідністю визначення обсягу (розміру) готівкових коштів, які перебували у власності подружжя на час розірвання шлюбу для їх поділу між сторонами.
92. Це питання було ускладнено тим, що на відміну від поділу коштів на рахунку в АТ «Райффайзен Банк», залишок яких станом на 14 червня 2024 року був підтверджений відомостями банку, прямого доказу на підтвердження залишку готівкових коштів не було, а позиції сторін з цього приводу були діаметрально протилежними - ОСОБА_2 вважала, що стягненню на її користь підлягає половина від всіх готівкових коштів, задекларованих ОСОБА_1 у 2023 році, а ОСОБА_1 - що підстави для стягнення з нього будь-яких коштів на користь позивачки за зустрічним позовом відсутні.
93. Однак, вирішуючи це питання апеляційний суд правильно керувався принципом змагальності сторін, стандартом доказування у цивільному судочинстві та діяв в межах своїх повноважень щодо оцінки доказів.
94. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу (див. постанову Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі № 523/22514/23), а Європейський суд з прав людини визнає допустимість у цивільних справах стандарту доказування «баланс ймовірностей» (balance of probabilities) та вказує на відмінність стандартів доказування у цивільних і кримінальних справах (див. постанови Верховного Суду від 21 січня 2026 року у справі № 755/9838/23, від 25 березня 2026 року у справі № 157/230/25, рішення ЄСПЛ від 15 листопада 2007 року у справі «Бендерський проти України», заява № 22750/02, від 23 серпня 2016 року у справі «J.K. and others v. Sweden», заява № 59166/12).
95. За встановлених обставин колегія суддів вважає достатньо обґрунтованим висновок апеляційного суду, який проаналізувавши наявні у справі докази, зокрема майнові декларації ОСОБА_1 за 2023 та 
2024 роки, врахувавши час розірвання шлюбу, а також доводи і заперечення сторін, вирішив здійснити поділ між колишнім подружжям в рівних частках зазначених ОСОБА_1 у річній декларації за 2024 рік у розділі 
«12. Грошові активи» готівкових коштів в сумі в сумі 25 000 дол. США, 9 300 євро та 80 000 грн.
96. При цьому ОСОБА_1 не довів іншого походження цих коштів, ані ж залишок від задекларованих ним у 2023 році спільних коштів подружжя, а ОСОБА_2 не довела, що станом на час розірвання шлюбу у спільній власності подружжя залишалось готівкових коштів більше ніж 
25 000 дол. США, 9 300 євро та 80 000 грн.
97. Посилання ОСОБА_1 на те, що НАЗК повідомило про відсутність ознак порушень у його декларації за 2024 рік не є підставою для скасування оскарженої постанови апеляційного суду, оскільки апеляційний суд не стверджував про будь-які порушення у деклараціях ОСОБА_1 і не виснував вказане.
98. Доводи касаційних скарг, які спрямовані на необхідність переоцінки доказів Верховним Судом підлягають відхиленню, з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції визначені статтею 400 ЦПК України.
99. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
100. З урахуванням встановлених обставин, оскаржена постанова апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 рокуу справі № 2-1383/2010, 
від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 25 травня 2021 рокуу справі №461/9578/15-ц, від 15 червня 2021 року у справі №904/5726/19, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 369/7551/21, від 21 липня 2023 року у справі № 750/9471/20, від 17 січня 2024 року у справі № 357/6367/15-ц, 
від 31 січня 2024 року у справі № 761/7257/20, від 10 липня 2024 рокуу справі 
№ 523/7796/19, від19 липня 2024 рокуу справі № 756/5792/23, від 30 квітня 2025 року у справі № 464/1980/23, на які ОСОБА_2 , посилалася у касаційній скарзі. 
101. Підстав для ініціювання питання відступлення від висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 753/7242/21, про що зазначав ОСОБА_1 у касаційній скарзі, колегією суддів не встановлено.
102. Відповідно до першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. 
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. 
103. В межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційних проваджень, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що районний суд, в частині, яка залишена без змін за результатами апеляційного перегляду, та апеляційний суд ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, які б давали підстави для їх скасування.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокатБогдашевський Тарас Сергійович, та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Кузовкін Едуард Вячеславович, залишити без задоволення.
2. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 
2024 року в частині, яка залишена без змін за результатами апеляційного перегляду, та постанову Харківського апеляційного суду від 19 червня 
2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Сердюк В. В. Шипович