1	Справа № 335/3126/26  2-а/335/82/2026 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м.Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Алєксєєнка А.Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №1738 від 18.08.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 19.03.2026 позивач дізнався про існування відкритого виконавчого провадження та накладення арешту на його рахунки з примусового виконання оскаржуваної постанови. До цього часу будь-яких повідомлень, копії оскаржуваної постанови не отримував. 
Ознайомившись із змістом постанови №1738 від 18.08.2025 року про притягнення до позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП вважає її незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступні обставини. 
Згідно оскаржуваної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за начебто ігнорування ним виклику та не прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 28 травня 2025 року. 
Разом з цим, позивач вказує, що жодних повісток на цю дату чи будь-яку іншу він не отримував. При цьому він є педагогічним працівником, має відстрочку, його військово-облікові документи оформлені і оновлені належним чином, відповідні дані також містяться і у додатку «Резерв+».
Крім цього, вважає, що оскаржувану постанову прийнято з порушенням процесуальних норм, зокрема постанова була винесена без попереднього складання протоколу про адміністративне правопорушення, за його відсутності та неуповноваженою особою.
З урахуванням вказаних обставин позивач просить суд скасувати постанову №1738 від 18.08.2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. та закрити провадження у справі.
Ухвалою суду від 27 березня 2026 року поновлено позивачу строк на звернення до суду, позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268–272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання.
31 березня 2026 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому він просить суд у задоволенні позову відмовити з підстав правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
В обгрунтування відзиву зазначено про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушенння №1738 від 04 серпня 2025 року ОСОБА_1 був ознайомлений з правами та обов`язками особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.
За результатми розгляду матеріалів справи №1738 від 04.08.2025 про адміністративне правопорушення за ознаками ч.3 ст.210-1 КУпАП винесена постанова №1738 від 18.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.
Відповідно до відомостей ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач 28.05.2025 року не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимоги абзацу першого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 оку №560, пункту 2 частини 1 Додатку 2 до Порядку Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487.
Доказів про виконання вищезазначених вимог позивач суду не надав, будь-які клопотання під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не заявляв. Згідно даних Єдиного електронного реєстру військовозобов`язаних «Оберіг» громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 з 04.08.2025 року. На час винесення Постанови №1738 року від 04.08.2025 року не був військовослужбовцем. 
За вказаних обставин, притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як порушника законодавства, є законним та обґрунтованим, так як позивач не прибув за повісткою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 
З урахуванням викладеного просив позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Так, згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Стаття 280 КУпАП вимагає від органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Диспозиція ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час. 
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» № 2232-ХІІІ Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (ч.3 ст.22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ, у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами першою, третьою статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Судом встановлено, що згідно рапорту ДОП СП ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Глаз`єва О. 04.08.2025 о 09 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено громадянина ОСОБА_1 та під час перевірки документів встановлено, що останній перебуває в розшуку за ІНФОРМАЦІЯ_5 за порушення військового обліку. ОСОБА_1 запрошено до ІНФОРМАЦІЯ_6 для складання адміністративного матеріалу за ст.210-1 КУпАП.
04.08.2025 діловодом відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення №1738 від 04 черпня 2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
У протоколі зазначено, що громадянин ОСОБА_1 отримав повістку про необхідність прибуття 28.05.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії та уточнення облікових даних, проте не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 в зазначений в повістці час та дату, доказів наявності поважних причин неприбуття за повісткою не надав, чим порушив вимоги абзацу першого та другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Як зазначено у протоколі ОСОБА_1 від підпису та надання пояснень відмовився у присутності свідків.
За результатами розгляду матеріалів справи №1738 про адміністративне правопорушення за ознаками частини третьої статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 винесена постанова №1738 від 18.08.2025 року про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень.
Згідно вказаної постанови під час загальної мобілізації, громадянин ОСОБА_1 , отримав повістку про необхідність прибуття 28 травня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії та уточнення облікових даних, проте не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 в зазначений в повістці час та дату, доказів наявності поважних причин неприбуття за повісткою не надав, чим порушив вимоги абзацу першого та другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Враховуючи, що вищезазначені дії (бездіяльність) скоєні особою в особливого періоду, громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Аналізуючи долучені до відзиву матеріали адміністративної справи судом відхиляються доводи позивача щодо процесуальних порушень враховуючи те, що у відповідності до ст.254 КУпАП про вичнення адміністративного правопорушення інкримінованого позивачу уповноваженою особою складено проткол про адміністративне правопорушення за наслідками розгляду якого винесено оскаржуваану постанову.
Разом з цим, судом встановлено, що відповідачем притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП оскільки він отримав повістку про необхідність прибуття 28 травня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 та у визначений час не з`явився, доказів наявності поважних причин неприбуття не надав. 
Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Також відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі вручення повістки є особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.
Разом з цим матеріали справи не містять, як самої повістки про виклик позивача так і будь-яких із передбачених Порядком підтверджень її вручення позивачу. 
При цьому, до відзиву на позовну заяву представником відповідача долучено копію запиту ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 від 06.08.2025 за вих №1453/3247 щодо надання доказів про виклик (повістку) ОСОБА_1 28.05.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_7 разом з наявними підтверджувальними документами про його оповіщення у зв`язку із розглядом відносно останнього справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Водночас, відомостей щодо отримання вищевказаних доказів, як на час винесення оскаржуваної постанови так і на час розгляду справи судом, матеріали адміністративної справи не містять.
Встановлені обставини є беззаперечною підставою для скасування оскаржуваної постанови. 
Крім цього, при розгляді справи судом враховуються наявність суперечностей у матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Так, згідно запиту скерованого ІНФОРМАЦІЯ_8 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 запитувалась інформація щодо наявності доказів про виклик (повістку) ОСОБА_1 28.05.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_7 водночас в оскаржуваній постанові вказано, що позивач отримав повістку про необхідність прибуття 28.05.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_8 та не з`явився за повісткою без поважних причин.
Крім того, у постанові №1738 від 18 серпня 2025 рокупо справі про адміністративне правопорушення зазначено про те, що місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 , проте відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №1424909-2023 від 14.07.2023 місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 .
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Згідно з вимогами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Разом з цим, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази суд доходить до висновку, що відповідачем належних, допустимих і достовірних доказів отримання позиавчем повістки (оповіщення) про необхідність явки до ТЦК та СП 28 травня 2025 року не надано і посилань на їх наявність не наведено, а відтак вказані обставини дають суду підстави вважати про відсутність винної поведінки позивача та суб`єктивної сторони правопорушення.
Щодо доводів позивача про те, що у нього є права на відстрочку та він своєчасно оновив військово-облікові данні, що підтверджується відомостями із застосунку Резерв +, суд зазначає про те, що вказані обставини не є предметом доказування у даній справі та їх наявність або відсутність не спростовують обов`язку віськовозобов`язаного з`явитися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у разі отримання повістки. 
Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
З урахуванням вищенавденого, суд вважає, що сторона відповідача не надала суду належних та достатніх доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, враховуючи положення ч.2 ст.77 КАС України, суд доходить висновку, що спірна постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.3 ч.3 ст.286 КАС України, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, а позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 665,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення №1738 від 18 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього адміністративного апеляційного суду (49005, м. Дніпро, вул. Василя Жуковського, 23).
Повний текст рішення складено 07 травня 2026 року.
Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).

Суддя:        А.Б.Алєксєєнко