Справа № 212/4327/25
Провадження 2/932/4182/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2026 року м.Дніпро
Суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Цитульський В.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
22 квітня 2025 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 28 березня 2019 року по 23.02.2022 року (включно) – 5 366,35 грн;., заборгованість з урахуванням індексу інфляції за період з 28 березня 2019 року по 23.02.2022 року (включно) – 11 565,83 грн., штраф за несвоєчасне страхування предмету застави за період з 12.03.2017 року по 29.02.2020 р. у розмірі – 35 796,00 гривень.
Стислий виклад позиції позивача. 
Позивач просить суд стягнути кошти у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду від 2019 року, яким із відповідачів уже було солідарно стягнуто основну суму кредитного боргу. Оскільки заборгованість була остаточно погашена лише у березні 2025 року, банк, керуючись ст. 625 ЦК України, нарахував за період прострочення (до початку повномасштабного вторгнення) 3% річних у розмірі 5 366,35 грн та інфляційні втрати в сумі 11 565,83 грн. Крім того, банк заявляє вимогу до Відповідача-1 щодо сплати штрафу за порушення умов договору застави в розмірі 35 796,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позичальник не виконував обов`язок щодо страхування предмета застави (автомобіля KIA RIO) протягом 2017–2020 років. Загальна ціна позову становить 52 728,18 грн. 
Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористалися. 
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
30 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2203-317/04/51 про надання кредиту на придбання автомобіля KIA RIO у сумі 113 040,00 грн строком до 29 серпня 2017 року. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши позичальнику грошові кошти у зазначеному розмірі.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 30 серпня 2012 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір застави № 2203/51-А, згідно з яким в заставу передано автомобіль KIA RIO, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
Також 30 серпня 2012 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 2203/51-А/1, за умовами якого вона зобов`язалася нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань у повному обсязі.
28 березня 2019 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області ухвалене рішення по справі № 310/10616/18 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 61 421,02 грн, а також судового збору по 881,00 грн з кожного.
Як убачається з матеріалів справи, заборгованість за вищевказаним рішенням суду була остаточно погашена в межах виконавчого провадження лише 03 березня 2025 року, що підтверджується постановами державного виконавця Горлівського ВДВС про закінчення виконавчого провадження № 76432791 та № 76432663 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з розрахунком суми 3 % річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму невиконаного судового рішення за період з 28.03.2019 по 23.02.2022, загальний розмір суми 3 % річних становить 5 366,35 грн.
Відповідно до розрахунку суми інфляційних втрат за період з 28.03.2019 по 23.02.2022, нарахованих на суму основного боргу, загальний розмір суми інфляційного збільшення складає 11 565,83 грн.
Крім того, Банком нараховано штраф за порушення умов п. 3.3.4 договору застави щодо обов`язкового страхування предмета застави за період з 12.03.2017 по 29.02.2020 у розмірі 35 796,00 грн.
Норми права застосовані судом.
У відповідності до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Згідно з нормами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
З огляду на те, що відповідачі не повернувши суму кредиту в обумовлений Договором строк, чим порушили зобов`язання за Договором (ст. 610 ЦК України), то вони вважаються такими, що прострочили виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої законом.
У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.
Відповідальність у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат є особливим видом відповідальності, яка передбачена не договором, що укладається на розсуд сторін, а законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-59ІЦСІ8) зроблено висновок, що «за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14- 16цс18). При цьому у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року у справі №6-2491цс15, за яким дія статті 625ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. У рішенні суду визнано грошові зобов`язання держави, визначено їх розмір; ці зобов`язання належним чином не виконані, тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625ЦК України підлягають застосуванню».
Верховний Суд в постанові від 10 січня 2019 року у справі № 718/2081/17 зазначив: «Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові».
Мотиви та висновки суду.
Судом було встановлено, що 30 серпня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір № 2203-317/04/51, виконання якого забезпечувалося договором поруки № 2203/51-А/1 та договором застави № 2203/51-А, при цьому відповідачами належним чином умови укладених договорів не виконувалися, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.
На підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.03.2019 року по справі № 310/10616/18 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 61 421,02 грн., при цьому заборгованість згідно з вказаним рішенням суду остаточно була погашена лише 03.03.2025 року, що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження № 76432791 та № 76432663.
Отже, у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання позивач набув право вимоги, передбачене частиною другою статті 625 ЦК України, щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 11 565,83 грн. та трьох відсотків річних у сумі 5 366,35 грн. за період з 28.03.2019 року по 23.02.2022 року.
Крім того, за порушення умов щодо зобов`язань відносно страхування предмета застави за договором застави № 2203/51-А від 30.08.2012 року, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу, як заставодержателю, штраф у розмірі 35 796,00 грн., що підтверджується розрахунком за період з 12.03.2017 року по 29.02.2020 року.
Отже, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 625 ЦК України, ст.ст. 2-5, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, - 
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву задоволити.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , паспортні данні: серія НОМЕР_3 виданий Жданівським МВ УМВС України в Донецькій області та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; паспортні данні: серія НОМЕР_5 виданий Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; код ЄДРПОУ 23697280) заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 28 березня 2019 року по 23 лютого 2022 року (включно) – 5 366,35 грн., заборгованість з урахуванням індексу інфляції за період з 28 березня 2019 року по 23 лютого 2022 року (включно) – 11 565,83 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , паспортні данні: серія НОМЕР_3 виданий Жданівським МВ УМВС України в Донецькій області на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; код ЄДРПОУ 23697280) штраф за несвоєчасне страхування предмету застави за період з 12.03.2017 року по 29.02.2020 р. у розмірі – 35 796,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» судовий збір в розмірі 2422,40 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складений 11 травня 2026 року.

Суддя: В.І.Цитульський