Справа № 523/5387/24
Провадження №2/523/2465/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2026 р. м.Одеса  

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Далеко К.О.,
за участю секретаря судового засідання - Дяченко Т.С.,
представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бикової О.В.,
представника ТОВ «Інфокс» - Солоненко Н.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 міста Одеси, у загальному позовному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.
Доводи позову.
До Пересипського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бикова А.О., з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», в якій просила :
- визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» щодо нарахувань ОСОБА_1 (код особового рахунку: НОМЕР_1 ) оплати з надання послуг з централізованого водокористування у кв. АДРЕСА_1 , за тарифами та нормами, виходячи з кількості двох осіб - протиправними;
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» перерахувати ОСОБА_1 (код особового рахунку: НОМЕР_1 ) заборгованість на оплату послуг з централізованого водокористування за тарифами та нормами, виходячи з кількості на одну особу, починаючи з 25.09.2020 року;
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» здійснювати поточні нарахування ОСОБА_1 (код особового рахунку: НОМЕР_1 ) оплат послуг з централізованого водокористування за діючими тарифами та нормами, виходячи з кількості на одну особу, на період, до змін у кількості зареєстрованих та фактично мешкаючих осіб у кв. АДРЕСА_1 .
- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.
Позов мотивований тим, що з 25.09.2020 року позивач набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Об`єкт власності не оснащений індивідуальним приладом обліку холодної води.
З 25.09.2020 року у кв. АДРЕСА_1 фактично ніхто не проживав, та до 16.01.2024 року не був зареєстрований.
23.01.2024 року на адресу відповідача подана заява приєднання № 256828/20240115/C8 з необхідною інформацією про споживача.
В свою чергу, відповідач виставляє рахунки на оплату (постачання холодної води, відведення холодної води, абонентське обслуговування) з кількості 2 (двох) мешканців.
Позивач зазначає, що вимога про новий розрахунок заборгованості, виходячи з норм на одного мешканця, відповідачем залишена без задоволення.
З відповіді відповідача від 29.01.2024 року позивачу стало відомо, що працівниками ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» 31.01.2024 року «проведено» обстеження кв. АДРЕСА_1 , в результаті якого за зачиненими дверима, встановили наявність ще однієї особи, яка, на їх думку, користується послугами водокористування безобліково, а тому вважають, що нарахування по особовому рахунку здійснюється вірно, виходячи з кількості фактично мешкаючих.
Позивач зазначає, що вказана інформація не відповідає дійсності, а дії відповідача щодо нарахування виплат з наданих послуг щодо двох осіб є незаконними. 
Крім того позивач зазначає, що внаслідок дій відповідача, вона зазнала моральної шкоди, яка полягає у погіршенні стану здоров`я, втраті спокою та сну, понесенні витрат по сплаті послуг з централізованого водокористування послуг за ще одну особу та звернення з даним позовом до суду. Моральну шкоду оцінила у 50 000,00 грн. 
Посилаючись, на те, що у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрована та проживає одна особа, при цьому відповідач незаконно нараховує заборгованість за свої послуги виходячи з норм на 2 (двох) мешканців, позивач звернулася до суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. 
Доводи відзиву на позов. 
02 травня 2024 року представник відповідача ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» - Сазонова А.О. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. 
Відзив мотивований тим, що 15.01.2024 року ОСОБА_1 підписала заяву-приєднання №256828/20240115/С8 до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Позивачем надано договір купівлі-продажу від 25.09.2020 року та довідку з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № Б7-9747-ф/о від 17.01.2024 року, відповідно до якої з 16.01.2024 року за адресою позивача зареєстрована одна особа. Однак, під час проведення обстеження, встановлено, що за даною адресою проживає дві особи, що підтверджується актом № 109/10 від 31.01.2024 року.
Представник відповідача Сазонова А.О. зазначає, що позивач після придбання майна у 2020 році не звернулась до відповідача для укладення договору, а також для повідомлення про фактичну кількість осіб, які проживають у житлі. Крім того, не зверталась і з заявою про опломбування вводу, у зв`язку із не проживанням. Зазначення представника позивача у позові про те, що з 25.09.2020 року до 16.01.2024 року у квартирі фактично ніхто не проживав жодним доказом не підтверджено.
Крім того, представник відповідача Сазонова А.О. у відзиві вказала, що у матеріалах справи немає підтвердження факту спричинення відповідачем позивачу моральних страждань (нервові стреси та погіршенні стану здоров`я), які позивач оцінює саме у 50 000,00 грн. ( а.с. 37-41)
ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 29 травня 2024 року здійснено перехід розгляду цивільної справи №523/5387/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, зі спрощеного позовного провадження у загальне позовне провадження.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. 
ІІІ. Позиції сторін.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бикова О.В. підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. 
У судовому засіданні представник ТОВ «Інфокс» - Солоненко Н.С. позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. 
ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.
З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 25.09.2020 року позивач ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 25.09.2020 року, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 225593818 від 25.09.2020 року (а.с.8, 9). 
Згідно довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку осіб № Б7-61640-ф/л від 12 квітня 2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано/задекларовано 0 осіб (а.с. 11).
08 січня 2024 року судовим наказом стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , місце виконання договору: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» (місце знаходження: 65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5, р/р № НОМЕР_3 у ПАТ «Банк Восток», код ЄДРПОУ 26472133, МФО 307123) заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 8 392,72 грн. та судовий зір у розмірі 268,40 грн. (а.с.14). Наведений наказ скасовано ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 22.03.2024 року.
15.01.2024 року ОСОБА_1 підписала заяву-приєднання №256828/20240115/С8 до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, в якій вказала кількість осіб, які фактично користуються послугами - 1 особа. ( а.с.18).
В додатку №1 до заяви -приєднання позивач ОСОБА_1 в пункті 9, а саме «кількість осіб, які фактично користуються послугами у приміщенні (квартирі) споживача» зазначила, що станом на 15 січня 2024 року це 1 особа ( а.с.19).
23 січня 2024 року на адресу ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» позивачем ОСОБА_1 подана заява про перерахунок нарахування за водопостачанням за адресою: АДРЕСА_4 , так як нарахування проводяться на дві особи зареєстровані за вказаною адресою раніше та повідомлено, що на даний час зареєстрована одна особа ( а.с.12). 
29 січня 2024 року ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» видано наряд-замовлення № 40067511 щодо обстеження кількості осіб, що мешкають за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.43).
29 січня 2024 року ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» у відповіді на звернення ОСОБА_1 щодо перерахунку за послуги водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , зазначило, що : «…при здійсненні 31.01.2024 року обстеження встановлено, що в квартирі знаходилась ще одна людина, яка через зачинені двері повідомила, що Ви знаходитесь на роботі, про що можна дійти висновку, що в квартирі фактично проживає 2 особи, та одна особа користується послугами водокористування безобліково. Тому, по особовому рахунку нарахування здійснюються на 2 особи, що фактично проживають. Для проведення оплати за фактичне водоспоживання Вам необхідно терміново встановити індивідуальний прилад обліку холодної води. Станом на 01.02.2024 по особовому рахунку № НОМЕР_4 (код рахунку № НОМЕР_1 ) заборгованість складає 8 256,38 грн., яку необхідно сплатити.» (а.с.20).
31 січня 2024 року представником ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» Булигою Г.В. складено акт № 109/10 наступного змісту: «згідно наряду-повідомлення № 40067511 від 29 січня 2024 року проведені наступні роботи: абонент не відчинив двері. Повідомлено про суму боргу та необхідність терміново сплатити. На замок наклеїна наліпка з сумою боргу. Мешкає дві особи, так як донька відповіла, що мати знаходиться на роботі. Жінка розмовляла зі мною через зачинені двері». В графі « представник управління «Водозбут» наявний підпис без значення ПІБ та посади ( а.с.43).
06 лютого 2024 року на адресу ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» позивачем ОСОБА_1 подана заява, якою остання повідомила відповідача, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 , одна. Донька проживає в Молдові . Акт від 08 січня 2024 року не бачила, не підписувала, з інспектором не зустрічалася (а.с.13).
26 лютого 2024 року ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» у відповіді на звернення ОСОБА_1 щодо нарахування за послуги водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , зазначило, що припинення нарахувань можливо лише у випадку обмеження послуг (опломбування водопровідного вводу) або встановлення приладу розподільчого (індивідуального) обліку холодної води. Для цього необхідно надати відповідну заявку електронну пошту філії «Інфоксводоканал» абонентського відділу Пересипського району «vs_ao suvor sekr@infoxvod.com.ua» уповноваженій особі надати доступ до приміщення для проведення цих робіт. При цьому, споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг. (а.с.21).
В матеріалах справи наявна копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 , виданого 5101 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з відмітками про перетин кордону (а.с.22).
Згідно рахунку на оплату послуг з централізованого водокористування № 256828/02/24 за лютий 2024 року, за споживачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 рахується заборгованість з 01 грудня 2021 року у розмірі 8 688,21 грн. (а.с.23).
Згідно рахунку - повідомлення «Герц» від 09.03.2024 року, станом на 01.12.2023 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 відкритим на ім`я ОСОБА_1 рахується заборгованість за послугу водокористування у розмірі 8392,75 грн. Кількість проживаючих: 2 (а.с.27).
Згідно рахунку - повідомлення «Герц» від 09.03.2024 року, станом на 01.01.2024 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 відкритим на ім`я ОСОБА_1 рахується заборгованість за послугу водокористування у розмірі 8 824,55 грн. Кількість проживаючих: 2 (а.с.26).
Згідно рахунку -повідомлення «Герц» від 09.03.2024 року, станом на 01.02.2024 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 відкритим на ім`я ОСОБА_1 рахується заборгованість за послугу водокористування у розмірі 8 053,05 грн. Кількість проживаючих: 2 (а.с.25).
Згідно рахунку -повідомлення «Герц» від 09.03.2024 року, станом на 01.03.2024 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 відкритим на ім`я ОСОБА_1 рахується заборгованість за послугу водокористування у розмірі 8 688,21 грн. Кількість проживаючих: 2  (а.с.24).
В матеріалах справи наявні скриншоти особистого кабінету абонента ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» за адресою домоволодіння : АДРЕСА_1 ( а.с.30-31).
Згідно копій платіжних інструкцій, наданих сторонню позивача (а.с.53-57): 
За період 03.2023 року - 03.2023 ОСОБА_1 сплатила 500,00 грн. за холодну воду; 
За період 10.2023 року -10.2023 ОСОБА_1 сплатила 1 000,00 грн. за холодну воду; 
За період 12.2023 року -12.2023 ОСОБА_1 сплатила 1 000,00 грн. за холодну воду; 
За період 05.2024 року -05.2024 ОСОБА_1 сплатила 500,00 грн. за холодну воду; 
За період 06.2024 року -06.2024 ОСОБА_1 сплатила 500,00 грн. за холодну воду. 
Згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №4213ел/01-09 від 20 березня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 : 
1)у період з 25 вересня 2020 року по 28 вересня 2020 року значилось зареєстрованим місце проживання: 
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації місця проживання - 13 вересня 2019 року;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації місця проживання - 23 вересня 2019 року;
2) у період з 29 вересня 2020 року по 15 січня 2024 року місце проживання жодної особи не значилось зареєстрованим;
3) у період з 16 січня 2024 року по 18 березня 2025 року значиться зареєстрованим місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації місця проживання - 16 січня 2024 року.
Як вбачається з повідомлення ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» № 1366/пер від 10 квітня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_4 (код рахунку № НОМЕР_1 ) з 01.06.2023 переоформлений на ім`я ОСОБА_1 . Нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з здійснюються за нормою водоспоживання на 2 особи, згідно чинних тарифів та фіксованої щомісячної плати за абонентське обслуговування абонентів в сумі 30,36 грн.
15.01.2024 укладено договір №256828/20240115/С8 про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
В «особистому кабінеті» на сайті філії «Інфоксводоканал» інформація про стан особового рахунку лише з 01.06.2023, так як раніше, після набуття права власності на квартиру (договір купівлі-продажу квартири від 25.09.2020 №1600), не зверталися до абонентського відділу Пересипського району для переоформлення особового рахунку та укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.
Судовим наказом Пересипського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2025 року по справі № 523/16375/25 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" заборгованість у розмірі 9648,98 грн. Наведений наказ скасований ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 20 березня 2026 року. 
Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача посилається на те, що у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрована та проживає одна особа, при цьому відповідач незаконно нараховує заборгованість за свої послуги виходячи з норм на 2 (двох) мешканців, тому просить здійснити перерахунок заборгован ості по оплаті послуг з централізованого водокористування за тарифами та нормами, виходячи з кількості на одну особу, починаючи з 25.09.2020 року
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, сторона відповідача посилається на те, що під час проведення обстеження, встановлено, що за спірною адресою проживає дві особи. Крім того, позивач після придбання майна у 2020 році не звернулась до відповідача для укладення договору, а також для повідомлення про фактичну кількість осіб, які проживають у житлі, як і з заявою про опломбування вводу, у зв`язку із не проживанням. 
Щодо позовної вимоги про визнання дій протиправними та зобов`язання перерахувати заборгованість, суд зазначає наступне. 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Так, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно вимог абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, введеного в дію з 01.05.2019, п. 37«Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до абзацу 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002 № 2918 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання і з централізованого водовідведення.
Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918 від 10.01.2002 споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Хоча у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16).
За положенням п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від № 2189-VIII (введено в дію з 01.05.2019), індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.
Згідно пп.14 п.38 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором;
Згідно з п. 21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. за №630, (які були чинні станом на 25.09.2020 року - дата набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру) у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
Постановою Кабінету Міністрів України №1405 від 29.12.2023 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30.12.2023, внесено зміни до Правил №690 та до умов типових договорів приєднання, зокрема, щодо порядку інформування споживачем виконавця про тимчасову відсутність за місцем проживання понад 30 календарних днів, та проведення виконавцем відповідних перерахунків вартості житлово-комунальних послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладу обліку).
Так, умови публічного договору доповнено обов`язком споживача інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку). При цьому, якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на не оплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі (підпункт 11 пункту 40 Індивідуального договору).
Також, умови публічного договору доповнено обов`язком виконавця послуг здійснювати перерахування розміру нарахованої плати за послуги та/або не нарахування її для споживача протягом періоду тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб за умови отримання заяви та документального підтвердження відповідно до умов договору (підпункт 8-1 пункту 42 Індивідуального договору).
За обставин даної справи, з 25 вересня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та як власник зобов`язана була повідомити про зміну власника житла, фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі.
Разом із тим, перше електронне звернення з електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_5 » до « Водозбит » датовано 20 квітня 2023 року, враховуючи наявність в матеріалах справи копії паспорта доньки позивача, суд дійшов висновків про направлення з її електронної адреси інформації про відсутність зареєстрованих та проживаючих осіб за адресою: АДРЕСА_1 . Просила провести перерахунок за кількістю зареєстрованих осіб з травня 2023 року.
Подальший аналіз наявних в матеріалах справи скріншотів з електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_5 » свідчить, що на звернення було надано відповідь - 07.05.2023, що воно було надіслано до абонентського відділу Пересипського району на розгляд.
Листом Управління «Водозбут» Філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» від 10.04.2025 № 1366 підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_4 з 01.06.2023 переоформлений на ім`я ОСОБА_1 . 
Суд виходить із того, що споживач має право не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг (крім послуг за постачання теплової енергії) у випадку, якщо він подасть відповідну письмову заяву до надавача послуг та документально оформить свою відсутність в квартирі.
Суд констатує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів тому, що позивач ОСОБА_1 з моменту набуття права власності на квартиру - 25.09.2020 року зверталась до відповідача із документами, в підтвердженняяк набуття права власності, так і тимчасової відсутності споживачів в житловому приміщенні.
З огляду на викладене, у позивача ОСОБА_1 не виникло права на повну не оплату вартості комунальних послуг, внаслідок їх невикористання.
Разом із тим, суд вважає слушними доводи позивача ОСОБА_1 щодо неправомірності нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за нормою водоспоживання на 2 особи, з моменту її звернення 20.04.2023 року про здійснення перерахунку, та переоформлення на її ім`я особового рахунку № НОМЕР_4 , як наслідку звернення.
Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, а саме її п. 2, розд. IХ, визначено, що у разі, якщо кількість осіб у житловому приміщенні багатоквартирного будинку, які фактично користуються комунальною послугою, не відповідає кількості осіб, що зареєстровані у цьому приміщенні, то виконавець комунальної послуги та/або виконавець розподілу комунальної послуги може прийняти рішення щодо встановлення фактичної кількості осіб (споживачів) та проведення відповідних нарахувань у відповідності до неї. Для цього виконавець комунальної послуги та/або виконавець розподілу комунальної послуги може скласти акт у довільній формі, який підписується не менш як двома співвласниками цього багатоквартирного будинку. Про складення цього акта виконавець комунальної послуги та/або виконавець розподілу комунальної послуги повідомляє власника (власників) житлового приміщення рекомендованим листом.
У даному разі, судом встановлено, що з моменту звернення позивача із заявою про здійснення перерахунку,уповноважена особа відповідача, переоформивши особовий рахунок на позивача, фактично безпідставно здійснювала нарахування за нормою водоспоживання на 2 особи, та продовжила таке нарахування на підставі Акта від 31.01.2024 року.
Суд зазначає, що Акт від 31.01.2024 року не містить доказів його підпису з боку інших співвласників багатоквартирного будинку, за відсутності власника будинку, а також направлення його рекомендованим листом позивачці з боку відповідача. Також, з вищевказаного акту неможливо однозначно встановити, що представник відповідача дійсно здійснював вихід за вказаною адресою: АДРЕСА_1 , відсутні свідки, які б могли підтвердити обставини викладені у акті, фотознімки, відео. В графі «представник управління «Водозбут» наявний підпис без значення ПІБ та посади (а.с.43). Відтак, суд відхиляє акт № 109/10 складений представником ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» Булигою Г.В., як доказ проживання за адресою: АДРЕСА_1 осіб.
Відтак, враховуючи встановлені судом у даному разі обставини, суд дійшов висновку про те, що нарахування позивачці заборгованості за спожиту воду із розрахунку двох осіб споживачів є неправомірним, та у період з дати її звернення - з 20 квітня 2023 року виконавцю слід було розраховувати заборгованість за водопостачання та водовідведення, виходячи з норми на одну особу.
Беручи до уваги, що позивач під-час звернення у квітні 2023 року щодо здійснення перерахунку, просила його провести відповідно до кількості зареєстрованих осіб, не надавши докази не проживання споживачів за спірною адресою, а при підписання заяви - приєднання вказала кількість осіб, які фактично користуються послугами -1 особа, а відповідач в свою чергу не довів належними та допустимими доказами факт проживання за спірною адресою 2 осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача перерахувати ОСОБА_1 (код особового рахунку: НОМЕР_1 ) заборгованість на оплату послуг з централізованого водокористування за тарифами та нормами, виходячи з кількості на одну особу, починаючи з 20 квітня 2023 року.
Водночас, суд зазначає, що належний спосіб захисту порушеного права чи інтересу має відповідати змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такий спосіб захисту має присікати порушення цивільних прав та/або інтересів чи відновлювати їх;
У даному випадку, вимога про визнання дій ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» протиправними не є належною, адже її задоволення не призводить до захисту прав позивача, а тому суд відмовляє у її задоволенні. 
Таке правозастосування узгоджується із правовими висновками Верховного Суду викладеними зокрема в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04.11.2024 року у справі №465/4230/22, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. 
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснювати позивачу поточні нарахування оплати послуг з централізованого водокористування за діючими тарифами та нормами, виходячи з кількості на одну особу, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.
Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.
У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Разом з тим, позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснювати позивачу поточні нарахування оплати послуг з централізованого водокористування за діючими тарифами та нормами, виходячи з кількості на одну особу в майбутньому не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає тільки порушене право. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-951цс16 від 24 травня 2017р.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 3 - ч. 5 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення вказаних норм свідчить, що: за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі; зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди; у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини; завдання моральної шкоди явище завжди негативне.
Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи; гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду.
Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості; по своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації.
Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 03 серпня 2022 року у справі № 607/11755/20. 
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 213/2186/16-ц (провадження № 61-2517св19) зроблено висновок, що «при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди».
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2022 року у справі № 748/359/20 (провадження № 61-8641св21) зроблено висновок, що «будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи.
У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом». У п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Обґрунтовуючи позовну вимогу в частині стягнення моральної шкоди сторона позивача посилається на те, що внаслідок дій відповідача у позивача погіршився стан здоров`я, вона втратила спокій та сон, понесла витрати по сплаті послуг з централізованого водокористування послуг за ще одну особу, змушена звернутися з даним позовом до суду.
Суд вважає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача і заподіяною моральною шкодою. Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, яких достатньо для відшкодування моральної шкоди.
Сам по собі спір про кількість осіб, які, фактично користуються послугами відповідача, не є доказом завдання позивачу моральної шкоди. 
З урахування вищевикладеного, позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди задоволенню не підлягає, у зв`язку з її недоведеністю. 
Враховуючи часткове задоволення позову, звільнення позивача від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за одну вимогу немайнового характеру, яка була судом задоволена, а саме у розмірі 1211,20 грн. 
Керуючись ст.ст.2,81,89,141,247,258,259,263-265,268,280-282 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, задовольнити частково. 
Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» перерахувати ОСОБА_1 (код особового рахунку: НОМЕР_1 ) заборгованість на оплату послуг з централізованого водокористування, за адресою: АДРЕСА_1 , за тарифами та нормами виходячи з кількості на одну особу, починаючи з 20.04.2023 року.
В решті позовних вимог - відмовити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», ЄДРПОУ: 26472133, адреса місцезнаходження: 65069, м. Одеса, вул.Героїв Оборони, 24. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 13.04.2026 року. 

Суддя: К.О. Далеко