ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/693/26 Справа № 243/2437/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І. О. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 квітня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Прокопцева С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Прокопцева С.В. на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2026 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 13 березня 2025 року, о 22 години 43 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Слов`янськ Донецької області, по вул. Поштова, біля буд. 74, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу проводився за допомогою газоаналізатору Alkotest DRAGER 6820, який показав позитивний результат 0,86 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР України, та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування транспортним засобом відсторонений.
Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік.
З таким судовим рішенням не погодився захисник Прокопцев С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова суду підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а провадження підлягає закриттю. Вказує, що відсутні належні правові підстави для зупинки транспортного засобу, оскільки у протоколі не зазначено причин зупинки та не надано доказів її правомірності. Зазначає, що посилання на норми воєнного стану не надають повноважень поліцейським зупиняти транспортний засіб у даному випадку, а також відсутні докази порушення ПДР чи інших підстав для зупинки. Вважає, що недоведеність факту законної зупинки ставить під сумнів подальші дії поліції та процедуру огляду. Вказує, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, є недопустимим доказом, оскільки здійснений з порушенням вимог щодо безперервності відеофіксації та інших положень відповідної інструкції. Зазначає, що докази, отримані з порушенням закону, не можуть бути покладені в основу обвинувачення. Вважає, що суд неповно з`ясував обставини справи та не перевірив дотримання встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що після незгоди з результатами алкотестера особа не була направлена до медичного закладу та не була відсторонена від керування, що свідчить про порушення процедури та недійсність результатів огляду. Вказує, що висновок суду про згоду особи з результатами алкотестера не відповідає обставинам справи, оскільки підпис лише підтверджує відповідність показників, а не згоду з ними. Зазначає, що особу не було належним чином проінструктовано щодо процедури тестування, що могло вплинути на результат. Вважає, що рапорт поліцейського не може бути беззаперечним доказом вини, оскільки складений зацікавленою особою, а тому не забезпечує об`єктивності. Зазначає, що суд не врахував статус особи як військовослужбовця та не застосував спеціальний порядок огляду, передбачений для таких осіб. Вказує, що законодавством встановлено окрему процедуру огляду військовослужбовців, яка не була дотримана, що вплинуло на правильність вирішення справи. Вважає, що сукупність наведених порушень свідчить про недоведеність вини особи, неповне з`ясування обставин справи та порушення процесуальних норм. Просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити адміністративну справу щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку сторін по справі, суд апеляційної інстанції, вважає апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду – без змін за таких підстав.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9а ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується дослідженими апеляційним судом доказами, а саме:
?протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 984229 від 13 березня 2025 року, відповідно до якого 13 березня 2025 року, о 22 години 43 хвилин, ОСОБА_1 , в м. Слов`янськ Донецької області, по вул. Поштова, біля буд. 74, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу проводився за допомогою газоаналізатору Alkotest DRAGER 6820, який показав позитивний результат 0,86 проміле. Від керування транспортним засобом відсторонений; 
?рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 4 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП сержантом поліції Лиманським О. від 13.03.2025 року, з якого видно, що 13 березня 2025 року, о 22 год. 43 хв., ним, під час несення служби, у м. Слов`янськ, був зупинений транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 згідно п. 7 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Під час спілкування з водієм були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. Зі згоди водія у встановленому законом порядку був проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Alkotest DRAGER 6820, який показав позитивний результат 0,86 проміле; 
?роздруківкою показів приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» тест № 811 від 13.03.2025 року, проведений стосовно ОСОБА_1 13.03.2025 року о 22 годині 53 хвилин, відповідно до якого результат тесту становить 0,86‰ (проміле). Заперечень та незгоди ОСОБА_1 з результатами показів роздруківка не містить; 
?актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820». Результати огляду на стан сп`яніння: проба позитивна становить - 0,86‰ (проміле). ОСОБА_1 з результатами згоден, що підтвердив своїм підписом; 
?свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 1139 083 24 газоаналізатора Alcotest 6820 Зав. № ARHК-0037, чинне до 30 липня 2025 року. За результатами повірки якого встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019; 
?відеозаписами, доданими до протоколу, з яких видно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції. В ході спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager на, що ОСОБА_1 погодився, в результат чого було виявлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Результат тесту ОСОБА_1 не оспорював. Також з відеозапису слідує, що перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були розясненні його права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, заперечень чи клопотання від водія ОСОБА_1 не надходило. 
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу та недоведеність факту керування, апеляційний суд зазначає, що такі доводи є необґрунтованими та безпідставними.
Апеляційним судом встановлено, що подія відбулася 13 березня 2025 року о 22 год. 43 хв. у м. Слов`янську Донецької області, тобто під час дії правового режиму воєнного стану та у час дії комендантської години, коли рух транспортних засобів обмежується. З рапорту поліцейського та відеозаписів вбачається, що транспортний засіб VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_3 , перебував під керуванням ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції, після чого під час спілкування з водієм були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння.
Посилання захисника на те, що у протоколі не наведено окремого детального опису підстави зупинки, не спростовує встановленого апеляційним судом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не нівелює доказове значення інших матеріалів справи, які у сукупності підтверджують обставини вчинення правопорушення. При цьому підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності є не сама по собі зупинка транспортного засобу, а встановлений факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, підтверджений належними доказами.
Також не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що наявний відеозапис не можна визнати доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він є не безперервним, є неповним і не відображає всіх обставин події.
Ці доводи є необґрунтованими, оскільки відеозаписи містять події правопорушення та хід спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції. Долучені до матеріалів справи відеозаписи дають можливість встановити послідовність подій, факт керування транспортним засобом, зупинку автомобіля працівниками поліції, виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, пропозицію пройти огляд на місці зупинки, проходження такого огляду, результат огляду, а також подальше складання адміністративних матеріалів.
Апеляційний суд також не має сумнівів щодо достовірності наявних у матеріалах справи відеозаписів. Відеозаписи як докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 251 КУпАП, відповідно до яких доказами є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.
Сам по собі факт наявності декількох відеофайлів не свідчить про недопустимість відеозапису та не підтверджує його монтаж, підробку або спотворення змісту зафіксованих подій. Апелянтом не наведено конкретних обставин, які б свідчили про зміну змісту відеозаписів або про те, що такі записи не відповідають фактичним обставинам справи. Доводи апеляційної скарги у цій частині мають характер припущень.
Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та оцінити поведінку водія та працівників поліції, які брали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Він отриманий у встановленому законом порядку та здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, а тому є належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення та не викликає жодних сумнівів у суду апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння були відсутні свідки, є безпідставними, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У даному випадку апеляційним судом встановлено, що фіксування адміністративного правопорушення відбувалось за допомогою технічних засобів відеозапису, а тому відсутність свідків не є порушенням порядку проведення огляду.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення порядку огляду, ненаправлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я та відсутність письмового направлення, апеляційний суд зазначає наступне.
Із досліджених матеріалів справи встановлено, що після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук та порушення координації рухів, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, на що він погодився.
Результат огляду склав 0,86‰, що підтверджується роздруківкою показів приладу та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 висловлював незгоду з його результатом. Навпаки, у роздруківці показів приладу заперечень та незгоди з результатом не зазначено, а в акті огляду зафіксовано згоду ОСОБА_1 з результатом, що підтверджено його підписом.
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року встановлений порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння. З аналізу цієї Інструкції вбачається, що направлення до закладу охорони здоров`я оформлюється у разі направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, зокрема у випадку відмови від огляду на місці або незгоди з його результатами.
Оскільки апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, та належних даних про його незгоду з результатом такого огляду на місці події матеріали справи не містять, підстав для оформлення направлення до закладу охорони здоров`я не було. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими та безпідставними.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що підпис ОСОБА_1 на роздруківці показів приладу не свідчить про згоду з результатом огляду, апеляційний суд зазначає, що цей довід оцінюється у сукупності з іншими доказами. Зокрема, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння містить відомості про позитивний результат огляду 0,86‰ та про згоду ОСОБА_1 з результатом, що підтверджено його підписом. Крім того, з відеозаписів не вбачається, що під час складання матеріалів ОСОБА_1 заявляв клопотання про проведення огляду в медичному закладі або висловлював заперечення щодо результатів огляду.
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 нібито не було належно проінструктовано щодо порядку проходження огляду за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest, також є безпідставними. Матеріали справи містять роздруківку результату тесту №811 від 13.03.2025, яка підтверджує успішне проведення вимірювання та фіксацію результату 0,86‰. Жодних об`єктивних даних про неправильність проведення тесту, несправність приладу або недостовірність отриманого результату апелянтом не наведено. Наявне у справі свідоцтво про повірку газоаналізатора Alcotest 6820 підтверджує придатність засобу вимірювальної техніки до використання на час проведення огляду.
Доводи захисника щодо того, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, є необґрунтованими та спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано, що від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонено. Крім того, відповідно до досліджених відеозаписів працівники поліції фактично припинили подальше керування транспортним засобом ОСОБА_1 після встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, навіть посилання захисту на відсутність окремого акта чи розписки про передачу транспортного засобу не спростовує встановленого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відсторонення від керування транспортним засобом є заходом забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а тому доводи про недоліки оформлення такого заходу самі по собі не свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що рапорт працівника поліції не може бути доказом, оскільки поліцейський є зацікавленою особою, апеляційний суд зазначає наступне.
В розумінні ст. 251 КУпАП рапорт працівника поліції є джерелом фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У даній справі рапорт поліцейського не є єдиним та самостійним доказом винуватості ОСОБА_1 , а оцінений апеляційним судом у сукупності з протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду, роздруківкою результатів газоаналізатора, свідоцтвом про повірку приладу та відеозаписами. У рапорті містяться фактичні дані про час та місце події, транспортний засіб, особу водія, обставини зупинки, ознаки алкогольного сп`яніння та порядок проведення огляду. Тому апеляційний суд оцінює рапорт саме як джерело доказів, яке узгоджується з іншими матеріалами справи.
Доводи про зацікавленість працівника поліції не підтверджені жодними об`єктивними даними, які б свідчили про фальсифікацію матеріалів або упередженість під час їх складання, а тому є припущеннями та не спростовують встановлених обставин.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а огляд на стан сп`яніння мав проводитися за правилами ст. 266-1 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.
Стаття 266 КУпАП визначає порядок відсторонення осіб від керування транспортними засобами та порядок огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 266-1 КУпАП, визначено проведення оглядів військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
У даному випадку ОСОБА_1 був суб`єктом правопорушення саме як водій транспортного засобу, який керував автомобілем VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_3 , поза межами розташування військової частини, на автомобілі з цивільними номерними знаками. 
Крім того, за приписами ст. 15 КУпАП, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Отже, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння обґрунтовано проведений працівниками поліції відповідно до ст. 266 КУпАП як щодо водія транспортного засобу. Сам по собі статус ОСОБА_1 як військовослужбовця не змінює кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП та не свідчить про необхідність застосування спеціального порядку огляду, передбаченого ст. 266-1 КУпАП.
Таким чином, твердження захисника про те, що огляд ОСОБА_1 мав проводитися виключно посадовою особою, уповноваженою начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм КУпАП та є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин справи та недоведеність вини ОСОБА_1 також не знайшли свого підтвердження. Апеляційний суд встановив, що обставини справи підтверджуються сукупністю належних, допустимих та взаємопов`язаних доказів, які узгоджуються між собою та не містять істотних суперечностей. Натомість доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів та до переоцінки обставин справи на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без наведення об`єктивних даних, які б спростовували встановлені факти.
Дії, вчинені ОСОБА_1 є умисними, становлять підвищену суспільну небезпеку, створюють реальну загрозу безпеці дорожнього руху та учасникам цього руху, що обґрунтовує необхідність застосування передбаченого законом комплексного стягнення, зокрема позбавлення права керування транспортними засобами.
Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а постанова є незаконною та необґрунтованою, не знайшли свого підтвердження. Такі твердження апелянта суд розцінює як спробу уникнути адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вчиненні якого встановлена вина ОСОБА_1 .
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді міського суду відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Прокопцева С.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2026 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя