Справа № 308/5578/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

29 червня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:
головуючого Собослоя Г.Г.
суддів Кожух О.А., Мацунича М.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Сікоза В`ячеслав Олександрович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 червня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося у суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 27.05.2024 між АТ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 500272-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов договору ТОВ «Бізнес Позика» надає відповідачу грошові кошти в розмірі 33 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності. Вказує, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в розмірі 33 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 . Однак ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку з чим у неї станом на 31.03.2024 утворилась заборгованість за Договором № 500272-КС-002 про надання кредиту в розмірі 65 510,39 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 30 858,36 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 34 652,03 грн. 
З врахуванням наведеного позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 500272-КС-002 про надання кредиту від 27.05.2024 року у розмірі 65 510,39 грн. та судові витрати в розмірі 2 422.4 грн. судового збору.
У відзиві відповідачка просила відмовити в задоволенні позовних вимог, а у випадку прийняття рішення щодо задоволення позову просить врахувати доводи щодо непропорційної та завищеної суми нарахованих відсотків за користування кредитом та сплату відповідачкою 45 770, 00 грн на рахунок ТОВ «Бізнес Позика».
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18 червня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 500272-КС-002 про надання кредиту від 27.05.2024 заборгованість у сумі 65 510,39 грн та судовий збір у сумі 2 422,40 грн.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сікоза В.О., оскаржила його в апеляційному порядку та просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції залишив без належної оцінки той факт, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є незрозумілим та необґрунтованим, оскільки в ньому застосовано дві різні процентні ставки (1,5% та 1,15013537% на день) без зазначення підстав та періоду застосування кожної з них, а сам розрахунок не підтверджений первинними бухгалтерськими документами, що свідчить про недоведеність позивачем розміру заявлених позовних вимог. Вказує на те, що судом не враховано, що застосована позивачем ставка нарахування процентів суперечить вимогам пункту 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» та пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, якими встановлено максимальний розмір денної процентної ставки (2,5% та 1,5% — у перехідні періоди, 1% — починаючи з 21.08.2024 року), тоді як договір діяв до 11.11.2024 року. Також зауважує, що нарахована сума процентів за користування кредитом (73 330,39 грн) є непропорційно великою стосовно суми отриманого кредиту (33 000 грн) та є несправедливою умовою договору в розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Зауважує, що встановлений договором розмір відсотків за прострочення виконання зобов`язання (1,99% за кожен день) перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України та становить більше 15% від суми простроченого платежу, що суперечить статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» та пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на правові висновки Конституційного Суду України (рішення від 10.11.2011 № 15-рп/2011, від 11.07.2013 № 7-рп/2013), відповідно до яких споживач у договорі споживчого кредиту є слабкою стороною, що підлягає особливому правовому захисту, а наявність у кредитора можливості стягувати надмірні суми процентів спотворює їх правове призначення та перетворюється на несправедливий тягар для споживача. А також посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19.
Апелянтка звертає увагу, що нею не заявлялося окремого позову про визнання договору про надання споживчого кредиту № 500272-КС-002 від 27.05.2024 року недійсним, проте, з посиланням на постанову Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23, зазначає, що відсутність такого позову не перешкоджає суду врахувати інтереси відповідача як споживача з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів, чого, на думку апелянта, не зробив суд першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї; докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не належить до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла таких висновків.
Судом встановлено і сторонами не заперечується, що 27 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір № 500272-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до пункту 1 Договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 33 000,00 грн. (тридцять три тисячі грн.) на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів.
Згідно з умовами зазначеного Договору строк кредиту: 24 тижнів, строк дії Договору: до 11.11.2024. 
Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 1,50000000, фіксована.
Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15013537, фіксована.
Комісія за надання кредиту: 4 950 грн.
Загальні витрати за Кредитом: 64 815,78 грн. 
Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 19 672,05 процентів.
Денна процентна ставка: 1,16 процентів
Денна процентна вартість розраховується за формулою:
ДПС: 1,16 процентів = (ЗВКС: 64 815,78 грн/ЗРК:33 000,00 грн)t:169 днів*100%, де
ДПС – денна процентна ставка;
ЗВКС – загальні витрати за споживчим кредитом;
ЗРК – загальний розмір кредиту;
t -строк кредитування. 
Дата видачі кредиту: 27.05.2024.
Дата повернення кредиту: 11.11.2024.
Мета (цілі) Кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей Кредит є споживчим кредитом.
Із доданого позивачем розрахунку заборгованості за Договором та Довідки про стан заборгованості вбачається, що залишок заборгованості згідно кредитного договору станом на 31.03.2025 05:10:04 складає: 65 510,39 грн. за кредитом: 30 858,36 грн., по відсотках: 34 652,03 грн. 
З розрахунку заборгованості також вбачається, що відповідачкою сплачено 45 770 грн, з яких за кредитом: 2 141,64, за відсотками 38 678,36 та за комісією 4 950 грн.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині правильності нарахування заборгованості та надаючи оцінку запереченням скаржника проти заявленого розміру відсотків, судова колегія виходить із такого.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1054 та частиною першою статті 1048 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Дану статтю доповнено частиною п`ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 року.
Вищезазначеним Законом Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також доповнено пунктом 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Зазначений Закон набрав чинності 24.12.2023 року, а тому, з огляду на наведені перехідні положення, з 21.08.2024 року включно максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Відповідно до п. 3.2.2. сторони домовилися, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений у п. 3.2.3. (за виключенням дострокового погашення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за Зниженою процентною ставкою (1,15013537) втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою (1,50000000), що вказаний у п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування відсотків за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору та до закінчення строку дії Договору.
Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що проценти за користування кредитом у загальній сумі 73 330,39 грн нараховані частково за зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,15013537% та частково за стандартною процентною ставкою 1,50000000% в день, а саме: за період з 27.05.2024 року по 15.07.2024 року — за зниженою процентною ставкою згідно з пунктами 2.4 та 3.2.2 Договору, а за період з 16.07.2024 року по 11.11.2024 року — за стандартною процентною ставкою.
Судова колегія зазначає, що встановлені договором ставки (1,15013537% та 1,50000000%) підлягають оцінці не самостійно, а в сукупності з вимогами законодавства, яке визначає максимально допустимий розмір денної процентної ставки незалежно від умов конкретного договору. Так, строк дії Договору (169 днів) поділяється на два періоди дії законодавчо встановлених обмежень: період з 27.05.2024 року по 20.08.2024 року (86 днів), протягом якого максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1,5%, та період з 21.08.2024 року по 11.11.2024 року (83 дні), протягом якого максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1%.
Оскільки застосована позивачем у розрахунку заборгованості денна процентна ставка перевищує законодавчо встановлений максимальний розмір денної процентної ставки (1%), що діє з 21.08.2024 року і охоплює значну частину строку кредитування, судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що нарахування процентів за Договором за період з 21.08.2024 року здійснено з порушенням вимог частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», а умови Договору в цій частині, з огляду на приписи частини п`ятої статті 12 цього Закону, є нікчемними в частині перевищення встановленого законом максимального розміру денної процентної ставки.
З огляду на викладене, правомірний розрахунок процентів за Договором № 500272-КС-002 від 27.05.2024 року здійснюється судовою колегією таким чином.
За період з 27.05.2024 року по 20.08.2024 року, з урахуванням фактично сплачених сум у рахунок тіла кредиту та процентів, залишок заборгованості за цей період становить 54 975,15 грн, з яких 30 858,36 грн - тіло кредиту та 24 116,79 грн - проценти.
За період з 21.08.2024 року по 11.11.2024 року (83 дні), виходячи із залишку тіла кредиту в розмірі 30 858,36 грн та встановленого законом максимального розміру денної процентної ставки (1%), розмір процентів за цей період становить 25 612,44 грн (30 858,36 грн ? 1% ? 83 дні). З урахуванням фактичної сплати процентів у цьому періоді залишок заборгованості за Договором становить 52 703,79 грн, з яких: 30 858,36 грн — заборгованість за тілом кредиту, 21 845,43 грн — заборгованість за процентами.
Щодо посилання апелянта на п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», то такі є безпідставними, оскільки спеціальний закон переважає загальний. Регулювання граничного розміру плат за споживчі кредити повністю і вичерпано прописано у спеціальному Законі України «Про споживче кредитування» (з урахуванням останніх змін). Цей закон не містить жодних обмежень, за якими загальна сума нарахованих за договором відсотків не може перевищувати 15% від тіла кредиту.
Відповідно, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 червня 2025 року підлягає зміні у частині визначення розміру заборгованості за відсотками. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором № 500272-КС-002 про надання кредиту від 27.05.2024, що становить 52 703,79 грн.
Також, підлягає зміні і рішення суду першої інстанції і в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.
За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позовні вимоги задоволено судом на 81 %, (52 703,79/65 510,39), тому з відповідача на користь товариства підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 962,14 грн. 
У той же час вимоги апеляційної скарги фактично задоволено на 19 %, тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 690,38 грн.
З метою звільнення сторін від обов`язку зі сплати одна одній судового збору колегія суддів вважає за доцільне застосувати положення частини десятої статті 141 ЦПК України та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» судовий збір у розмірі 1 271,76 грн (1962,14 грн – 690,38 грн).
Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Сікоза В`ячеслав Олександрович, задовольнити частково.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 червня 2025 року – змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції:
«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість в сумі 52 703,79 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити»
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 1 271,76 сплаченого судового збору
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 29 червня 2026 року.
Головуючий: 
Судді