Справа № 760/5386/26
Провадження № 2/756/6441/26

оболонський районний суд міста києва
 
РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
(заочне)
 
25 червня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Пукала А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
У С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просила:
- розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем;
- стягнути з відповідача аліменти у розмірі 30 000 грн щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовна заява обґрунтована тим, що сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер.
Позивач зазначила, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а дитина проживає разом із нею. За твердженням позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а фінансову підтримку їй у межах можливостей надають її батьки.
Позивач наголосила, що щомісячно несе витрати на забезпечення фізичного та духовного розвитку дитини, зокрема: оплата приватного дитячого садка - 17000 грн, харчування - не менше 6000 грн, одяг - 2000 грн, лікування та оздоровлення - 2000 грн, розвиток творчих і фізичних здібностей дитини - 3000 грн. Таким чином, на думку позивача, мінімальні щомісячні витрати на дитину становлять 30000 грн.
Позивач зауважила, що дитині має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. На думку позивача, самостійно забезпечити такий рівень утримання вона не може, тому відповідач, який є здоровим і працездатним, має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі не менше 30000 грн щомісяця.
Крім того, позивач звернула увагу на те, що відповідач має стабільний дохід, оскільки займається підприємницькою діяльністю без державної реєстрації. За твердженням позивача, у фактичному володінні відповідача перебуває автомобіль Mercedes-Benz Vito, державний номер НОМЕР_1 , придбаний сторонами у шлюбі та зареєстрований на позивача. Позивач зазначила, що вказаний транспортний засіб є джерелом доходу відповідача, оскільки він використовує його для вантажоперевезень. У зв`язку з цим позивач наголосила, що не має наміру заявляти вимоги про поділ спільного майна подружжя та витребування зазначеного автомобіля у разі задоволення судом її позовних вимог про стягнення аліментів у повному обсязі.
На думку позивача, при визначенні розміру аліментів слід урахувати обсяг фактичних витрат на дитину, матеріальне становище дитини та платника аліментів, працездатність відповідача, наявність у нього доходу, а також майна, яке використовується для отримання прибутку.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 березня 2026 року справу було передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 квітня 2026 року головуючим суддею Оболонського районного суду м. Києва було визначено суддю Оболонського районного суду м. Києва Пукало А.В.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 квітня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, було надано строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав.
На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами без участі відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як убачається із матеріалів справи, 08 квітня 2023 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 546.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.
За приписами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Як убачається з пояснень позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів позивача.
Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. 111 та 112 СК України, оскільки фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (ч. 2 ст. 184 СК України).
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом із матір`ю. Доказів участі відповідача в утриманні дитини матеріали справи не містять.
Обґрунтовуючи розмір аліментів, позивач навела розрахунок щомісячних витрат на утримання дитини на загальну суму 30 000 грн, до яких віднесла оплату приватного дитячого садка, харчування, одяг, лікування та оздоровлення, а також розвиток творчих і фізичних здібностей дитини. Наведений перелік витрат відповідає віку та звичайним потребам малолітньої дитини.
Доводи позивача про наявність у відповідача стабільного доходу від підприємницької діяльності без державної реєстрації не підтверджені належними та допустимими доказами і самі по собі оцінюються судом як припущення. Водночас відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості утримувати дитину за станом здоров`я матеріали справи не містять; у фактичному користуванні відповідача, за твердженням позивача, перебуває транспортний засіб, який використовується для отримання доходу. За таких обставин суд виходить з того, що відповідач має реальну можливість брати участь в утриманні дитини.
Виходячи з рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини (ст. 141 СК України), весь обсяг визначених позивачем щомісячних витрат на дитину не може бути покладений лише на відповідача та підлягає розподілу між обома батьками. З урахуванням наведеного, а також засад розумності й співмірності, потреб дитини та матеріального становища сторін, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 грн щомісячно, що відповідає половині заявлених щомісячних витрат на утримання дитини. Визначений розмір значно перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), підлягає щорічній індексації та стягується починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Натомість позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі, що перевищує 15 000 грн щомісячно (тобто про покладення всього обсягу витрат на утримання дитини виключно на відповідача), задоволенню не підлягають.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, тому судовий збір за цю вимогу підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
Позовну заяву - задовольнити частково.
Шлюб, зареєстрований 08 квітня 2023 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 546, - розірвати.
Шлюб вважати розірваним після набрання рішенням законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 грн щомісячно, починаючи з 20.02.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 331,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 331,2 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Оболонським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         Андрій ПУКАЛО