ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/5537/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати перерахованої пенсії позивачу з 01.03.2026 двома частинами та не у повному розмірі;
- зобов`язати відповідача здійснити з 01.03.2026 виплату пенсії позивачу у повному розмірі, без розбивки на частини, відповідно виконаного перерахунку пенсії станом на 01.03.2026, з урахуванням виплачених сум.
Посилається на те, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі – Закон №2262-ХІІ). Зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі №380/22627/25, яке набрало законної сили 24.01.2026, визнано протиправними дії відповідача та зобов`язано здійснити перерахунок і виплату його пенсії виходячи з розміру 90% грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром. На виконання цього рішення відповідач обчислив розмір пенсії станом на 01.03.2026 в сумі 33653,93 грн, проте у березні 2026 виплатив пенсію не в повному обсязі, а в розмірі 31362,88 грн, додатково надіславши доплату в сумі 591,24 грн. Вважає, що відповідач, застосувавши Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821, безпідставно виокремив різницю між обчисленим та виплаченим розмірами пенсії в окрему категорію виплат і поставив її виплату в залежність від бюджетних асигнувань, чим порушив його право на належне пенсійне забезпечення. Просить позов задовольнити.
У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову та посилається на те, що органи Пенсійного фонду України діють у межах наданих повноважень та чинних нормативно-правових актів. Зазначає, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі №380/22627/25 проведено перерахунок пенсії позивача, а виплата перерахованої пенсії здійснюється з урахуванням вимог Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821. Вказує, що згідно з абз.3 п.2 цього Порядку перерахована за рішенням суду пенсія – це сума, визначена як різниця між розміром перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним органом Пенсійного фонду України розміром, яка згідно з п.п.6 і 7 Порядку виплачується в межах бюджетних асигнувань пропорційно виділеним на ці цілі коштам. Стверджує, що позивач фактично оскаржує виконання судового рішення, яке набрало законної сили та перебуває на стадії виконання, а спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав уже вирішено судом. Зазначає, що у період дії воєнного стану право на соціальний захист може бути обмежено, а виплата сум за судовими рішеннями залежить від отримання відповідного фінансування. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою судді від 30.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 22.05.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі – Закон №2262-ХІІ).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі №380/22627/25 визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу основного розміру пенсії з 90% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення та обмеження з 01.11.2025 розміру пенсії максимальним розміром; зобов`язано відповідача здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки від 18.03.2025 №165, виходячи з розміру 90% грошового забезпечення, а також з 01.11.2025 здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. Зазначене рішення набрало законної сили 24.01.2026.
На виконання вказаного рішення суду відповідач провів перерахунок пенсії позивача, за результатами якого підсумок пенсії з надбавками станом на 01.03.2026 становить 50255,65 грн, а обчислений розмір пенсії, що підлягає виплаті, – 33653,93 грн. Водночас у березні 2026 позивачу виплачено пенсію у розмірі 31362,88 грн (тобто в розмірі, обчисленому без урахування рішення суду у справі №380/22627/25), а також доплату в сумі 591,24 грн. Різницю між обчисленим (33653,93 грн) та виплаченим (31362,88 грн) розмірами пенсії, що становить 2291,05 грн, відповідач кваліфікував як перераховану за рішенням суду пенсію в розумінні абз.3 п.2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821, вніс до Реєстру судових рішень як поточну заборгованість і здійснює її виплату пропорційно виділеним бюджетним асигнуванням.
Не погодившись із діями відповідача щодо виплати перерахованої на виконання судового рішення пенсії з 01.03.2026 двома частинами та не у повному розмірі, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Змістом спірних правовідносин є відповідність оскаржуваних дій суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір по суті, суд застосовує наступні норми права.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Згідно з абз.1 преамбули Закону №2262-ХІІ, цим Законом визначаються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Абзацом 3 преамбули Закону №2262-ХІІ встановлено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до ч.ч.1 і 3 ст.1-1 Закону №2262-ХІІ, законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень (далі – Порядок №821), який набрав чинності 17.07.2025.
Абзацом 3 пункту 2 Порядку №821 визначено, що перераховані пенсії за рішенням суду – сума пенсії, визначена як різниця між розміром призначеної/перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним органом Пенсійного фонду України розміром, з урахуванням положень нормативно-правових актів.
Згідно з пунктом 6 Порядку №821, видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Пунктом 7 Порядку №821 передбачено, що для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, визначені Законом №2262-ХІІ та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а зміна цих умов і норм відповідно до ст.1-1 Закону №2262-ХІІ можлива виключно шляхом внесення змін до зазначених законів. Жодним із цих законів не передбачено поділу пенсії на пенсію, визначену органом Пенсійного фонду України, та перераховану за рішенням суду пенсію, як і не передбачено можливості виплати належної особі пенсії частинами чи пропорційно бюджетним асигнуванням залежно від наявності фінансування. Закон №1058-IV не виокремлює пенсію, перераховану на виконання судового рішення, від пенсії, визначеної органами Пенсійного фонду України, і встановлює єдиний порядок її щомісячної виплати у повному розмірі (ст.47).
Отже, виокремлення Порядком №821 так званої перерахованої за рішенням суду пенсії в окрему категорію виплат та запровадження механізму її виплати пропорційно бюджетним асигнуванням не узгоджується з нормами Закону №2262-ХІІ і Закону №1058-IV та фактично змінює визначені цими законами умови і порядок пенсійного забезпечення підзаконним нормативно-правовим актом.
У постанові від 09.06.2022 у справі №520/2098/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що відповідно до ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України; у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Суд також враховує, що відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, а держава забезпечує його виконання у визначеному законом порядку. Виплата пенсії, перерахованої на виконання судового рішення, що набрало законної сили, є складовою виконання такого рішення, а тому не може бути поставлена в залежність від наявності бюджетних асигнувань. Орган державної влади не може посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання свого зобов`язання, визначеного судовим рішенням.
Посилання відповідача на лист Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 20.02.2026 №1300-0307-8/27251 та на дані про обсяги спрямованих на виплату коштів є безпідставним, оскільки такі документи не є актами нормативного характеру, а їх зміст не звільняє відповідача від обов`язку виплатити позивачу пенсію у повному, обчисленому ним самим розмірі.
Доводи відповідача про те, що в умовах воєнного стану право на соціальний захист, гарантоване ст.46 Конституції України, може бути обмежено, а також про спеціально-дозвільний тип правового регулювання його діяльності, не спростовують висновків суду. Можливість обмеження окремих прав в умовах воєнного стану не означає права суб`єкта владних повноважень не виконувати в повному обсязі судове рішення, що набрало законної сили, та змінювати визначені законом умови пенсійного забезпечення підзаконним актом. Обов`язок відповідача діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, навпаки, вимагає застосування до спірних правовідносин норм Закону №2262-ХІІ і Закону №1058-IV, які мають вищу юридичну силу.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачу перерахованої на виконання рішення суду у справі №380/22627/25 пенсії з 01.03.2026 двома частинами та не у повному розмірі, вчинені із застосуванням Порядку №821, є протиправними. Відтак позовна вимога про визнання таких дій протиправними є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
З огляду на наведене та зважаючи на те, що завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення (вчинення дій) суб`єктом владних повноважень, порушене право позивача у даному випадку підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити з 01.03.2026 виплату пенсії позивачу у повному розмірі, без розбивки на частини, відповідно до виконаного перерахунку пенсії станом на 01.03.2026, з урахуванням раніше виплачених сум. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає змісту та суті порушеного права і забезпечує його ефективний захист. Як наслідок, позовна вимога про спонукання до вчинення дій також є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Щодо судового збору, то згідно з п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач як учасник бойових дій звільнений від його сплати, а відтак розподіл на підставі ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 238, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виплати ОСОБА_1 перерахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 у справі №380/22627/25 пенсії з 01.03.2026 двома частинами та не у повному розмірі.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; код ЄДРПОУ: 13814885) здійснити з 01.03.2026 виплату пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) у повному розмірі, без розбивки на частини, відповідно до виконаного перерахунку пенсії станом на 01.03.2026, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.