РІШЕННЯ
Іменем України

25 червня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/403/26 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., за участю секретаря судового засідання Матюшенко Н.О. розглянув відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Грейсагро”,
код ЄДРПОУ 40897058, вул. Виставкова Перша, буд. 41-Б, смт Нове, Кропивницький район, Кіровоградська область, 25031
Відповідач: Фермерське господарство “Смолянка Агро Плюс”,
код ЄДРПОУ 43322997, вул. Козлова, буд. 23, с. Смолянка, Чернігівський район, Чернігівська область, 16333
Предмет спору: про стягнення 236 625,79 грн

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:
від позивача: Дорогань О. М., адвокат;
від відповідача: Водолагін С. М., адвокат.

У судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Грейсагро” звернулось до суду з позовом до Фермерського господарства “Смолянка Агро Плюс”, у якому просить стягнути з відповідача 236 625,79 грн з яких 64 274,07 грн дооцінки вартості товару, 93 564,54 грн 36% річних, 78 787,18 грн пені.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору поставки № ЧН-2/25 від 21.10.2024. 
Ухвалою суду від 04.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 03.06.2026; сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору.
19.05.2026 відповідач через підсистему “Електронний суд” подав відзив на позовну заяву.
22.05.2026 позивач через підсистему “Електронний суд” подав до суду відповідь на відзив. 
27.05.2026 відповідач через підсистему “Електронний суд” подав до суду заперечення на відповідь на відзив
Суд прийняв до розгляду подані сторонами заяви по суті, спір вирішується з їх урахуванням.
Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №ЧН-2/25 від 21.10.2024 в частині сплати вартості поставленого товару. Позивач вказує, що рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.03.2026 по справі № 927/29/26 з відповідача було стягнуто на його користь 509 681,30 грн заборгованості за поставлений товар. Дане рішення було виконане в межах виконавчого провадження ВП № 8076877, заборгованість погашена в повному розмірі 23.04.2026. В межах даної справи позивачем заявлено до стягнення з відповідача 93 564,54 грн 36% річних та 78 787,18 грн пені за період з 14.01.2026 до 22.04.2026, а також 64 274,07 грн дооцінки вартості товару, відповідно до п.3.4 договору поставки №ЧН-2/25 від 21.10.2024.
Відповідач заперечує проти позовних вимог та вказує, що після звернення до суду з відповідним позовом, у відповідача відсутні грошові зобов`язання перед позивачем за договором поставки №ЧН-2/25 від 21.10.2024 року, тому позивач немає повноважень нараховувати 36% річних, пеню та роботи дооцінку за період з 14.01.2026 року по 22.04.2026 року. Після ухваленого судового рішення у Відповідача виникли грошові зобов`язання перед Позивачем за судовим рішенням, а тому на переконання відповідача, позивач не мав право застосувати до відповідача умови договору поставки №411-2/25 від 21.1 0.2024 року. На думку відповідача, у відповідності до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач мав право нарахувати 3% річних та інфляційні саме на суму 509 681,30 грн заборгованості за поставлений товар.
Позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві та зазначає, що чинне законодавство не пов`язує припинення договірного зобов`язання за наслідком ухваленням судового рішення, щодо такого договірного зобов`язання, наявність судового рішення про стягнення заборгованості не припиняє договірні зобов`язання сторін. Відповідно вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором поставки, який укладено між сторонами даної справи (згідно рішення господарського суду Чернігівської області від 05 березня 2026 року, у справі № 927/29/26) не змінює правової природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу та не припиняє обов`язки відповідача, які визначено таким договором. У відповіді на відзив позивач посилається на судову практику на підтвердження своєї позиції.
У своїх запереченнях відповідач зазначає, що судові рішення на які посилається позивач не є подібними до справи, що розглядається. Крім того, відповідач вважає, що після ухвалення судового рішення у справі №927/29/26 про стягнення з відповідача основної суми заборгованості за договором поставки №ЧН-2/25 від 21.10.2024 року, у відповідача виникли зобов`язання перед позивачем за судовим рішенням, а тому відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України у позивача є право на нарахувати 3% річних та інфляційні саме на суму 509 681,30 грн.
Фактичні обставини справи встановлені судом
21.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю “Грейсагро”” (далі – Постачальник) та Фермерське господарство “Смолянка Агро Плюс” (далі – Покупець) уклали договір поставки №ЧН-2/25 (далі – Договір), за умовами п. 1.1 якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - Товар), а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити його на умовах договору.
Найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки Покупцю та базис поставки, загальна вартість товару, термін та умови оплати, а також інші умови будуть визначені в Специфікаціях - додатках до Договору, які є невід`ємними частинами договору (п. 1.2 Договору).
Згідно з п. 2.2 Договору ціна Товару, що поставляється за цим Договором, вказується у Специфікаціях в національній валюті України і визначається еквівалент у доларах США.
Відповідно до п. 2.3 Договору загальна сума Договору визначається сукупністю Специфікацій та/або накладних та/або рахунків-фактур, що зазначені в п. 2.1 Договору, та які є невід`ємною частиною даного Договору. У випадку розбіжностей даних у Специфікаціях щодо кількості і ціни Товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній, перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невід`ємною частиною Договору та підписується з боку Покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (Товару).
Пунктом 2.5 Договору передбачено, що у разі зміни курсу гривні до долара США, Постачальник має право проводити перерахунок (дооцінку) вартості поставленого Покупцю Товару.
Згідно з п. 3.1, 3.2 Договору ціна договору є звичайною ціною та становить вартість (ціну) Товару, а ціна Товару визначається як договірна.
Оплата товару здійснюється на умовах 100% попередньої оплати у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, якщо інші умови не зазначені в Специфікації(ях) та/або інших додаткових угодах до даного договору. Також оплата може здійснюватися шляхом передачі Постачальнику простих векселів з урахуванням умов, зазначених в пункті 3.5 даного договору.
За умовами п. 3.3, 3.4 Договору сторони відповідно до положень ч. 2 ст. 524 та ст. 533 ЦК України погоджуються застосовувати при проведені розрахунків за цим Договором курс долара США до гривні, що встановлений на міжбанківській валютній біржі на день підписання даного Договору та/або Специфікації.
У тому випадку, коли курс на міжбанківській валютній біржі щодо продажу долара США до гривні на день, що передує проведенню розрахунків (перерахуванню коштів), відвантаженню товару в рахунок погашення заборгованості є вищим за курс відповідної іноземної валюти на день укладення Специфікації(й), оплата грошових коштів за отриманий Товар, відбувається відповідно до курсу долара США до гривні на дату, що передує здійсненню розрахунку (курс продажу долара США згідно даних, опублікованих на сайті: http://minfin.com.ua/currency/mb/ (показник “Ринкові курси” - “Продаж”), у разі відсутності потрібної інформації сторони користуються даними опублікованими на сайті http://mezhbank.org.ua (показник “Архів торгів” - “Продаж” - “Максимум”). У виняткових випадках (відсутність з будь-яких причин інформації на зазначених сайтах) Постачальник повідомляє в письмовому вигляді, факсимільним зв`язком або на зазначену електронну адресу Покупцю курс гривні до долара США за яким буде здійснено розрахунок, перерахунок (дооцінку) вартості товару поставленого покупцю. Сторони для визначення суми, яка підлягає оплаті використовують формулу: С = А1/А2 х В, де С - сума належна до оплати; В - ціна товару на момент підписання специфікації; А1 - (курс на міжбанківській валютній біржі щодо продажу долара США до гривні), що передує дню проведення розрахунків/дню звернення до суду з відповідним позовом; А2 - (курс на міжбанківській валютній біржі щодо продажу долара США до гривні) на день підписання відповідної Специфікації.
Всі платежі за цим Договором здійснюються Покупцем з врахуванням пункту 3.4 Договору. При цьому відповідно до положень ст. 632 ЦК України сторони дійшли згоди, що право на перерахунок вартості товару (дооцінку) у Постачальника виникає автоматично після збільшення курсу долара США до гривні, враховуючи визначення ціни еквівалентно в доларах США. Постачальник не зобов`язаний надсилати Покупцю жодних листів, повідомлень, перерахунків тощо щодо вартості товару, який підлягає оплаті, сторони в рівній мірі об`єктивно наділені можливістю встановити курс долара США до гривні України. При намірі сплатити повну вартість Товару, Покупець самостійно визначає суму заборгованості у відповідності за погодженою сторонами у пункті 3.4. Договору формулою (п. 3.4.1 Договору).
Пунктом 3.7 Договору передбачено, що Покупець при перерахуванні коштів за Товар в платіжному дорученні (в графі “призначення платежу”) повинен зазначити, згідно якого Договору та якої Специфікації перераховано даний платіж. В разі незазначення цих даних, або в разі неправильно вказаного призначення платежу, та/або в разі несвоєчасної оплати товару, Постачальник має право на свій розсуд віднести отримані грошові суми на погашення в першу чергу - штрафних санкцій, пені, відсотків, після цього - суми основного боргу.
Перехід права власності здійснюється в момент передачі Товару з одночасним підписанням видаткової накладної (п. 4.11 Договору).
Згідно з п. 5.1.1 Договору Покупець за несвоєчасну оплату Товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожний день прострочення, а також додатково сплачує штраф у розмірі 20% від суми несплаченого боргу.
У пункті 5.8. Договору сторони встановили, що в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару та невиконання зобов`язань, передбачених розділом 3 цього Договору, Покупець відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості, 36% річних, якщо інший розмір річних не встановлено відповідною Специфікацією та/або додатковою(ими) угодою(ами) до Договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.
Сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за даним Договором відповідно до пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій у відповідності до статті 259 Цивільного кодексу України продовжується до 3 (трьох) років (п. 5.9 Договору).
Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2025, але продовжує залишатись чинним до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 10.1 Договору).
06.11.2024 Постачальник та Покупець підписали Специфікацію №1 до Договору, згідно з якою поставці підлягає Товар на загальну суму 1 661 417,40 грн, що еквівалентно 40014,86 доларів США; курс підписання даної специфікації; 1 USD = 41,52 грн
Відповідно до п. 3 Специфікації №1 Покупець оплачує Постачальнику 20% вартості Товару, що складає 322 283,48 грн (еквівалент у доларах США: 8002,97 доларів США), шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника у строк до 08.11.2024. Грошові кошти в розмірі 80% вартості товару, що складає 1 329 133,92 грн (еквівалент у доларах США: 32 011,90 доларів США) перераховуються Покупцем до 15.10.2025.
Оплата вартості Товару здійснюється Покупцем з врахуванням п. 3.3 та п. 3.4 Договору (п. 4 Специфікації №1).
25.03.2025 Постачальник та Покупець підписали Специфікацію №2 до Договору, згідно з якою поставці підлягає Товар на загальну суму 695 004,99 грн, що еквівалентно 16674,78 доларів США; курс підписання даної специфікації; 1 USD = 41,68 грн
Відповідно до п. 3 Специфікації №2 Покупець оплачує Постачальнику 20% вартості Товару, що складає 139 001,00 грн (еквівалент у доларах США: 3334,96 доларів США), шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника у строк до 15.08.2025. Грошові кошти в розмірі 80% вартості товару, що складає 556 003,99 грн (еквівалент у доларах США: 13 339,83 доларів США) перераховуються Покупцем до 15.10.2025.
Оплата вартості Товару здійснюється Покупцем з врахуванням п. 3.3 та п. 3.4 Договору (п. 4 Специфікації №2).
Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату товару №6722 від 06.11.2024 на суму 1 661 417,40 грн та №849 від 25.03.2025 на суму 695 004,99 грн.
Відповідно до видаткових накладних №7831 від 13.11.2024 на суму 1 661 417,40 грн та №1799 від 18.04.2025 на суму 695 004,99 грн позивач поставив відповідачу Товар на загальну суму 2 356 422,39 грн. 
Згідно зі зворотною накладною від покупця №60 від 08.09.2025 відповідач повернув позивачу товар на загальну суму 160 991,04 грн.
Відповідач частково оплатив вартість отриманого ним Товару у розмірі 332 283,48 грн, на підтвердження чого надано платіжні інструкції №145 від 06.11.2024 на суму 276 902,90 грн та №1147 від 11.11.2024 на суму 55 380,58 грн з призначенням платежу “за товар згідно №6722 від 06.11.2024”.
У зв`язку з неналежним виконанням договору позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 863 147,87 грн заборгованості за поставлений товар, 67 575,85 грн дооцінки вартості товару, 173 749,17 грн - 36% річних, 149 617,34 грн пені та 372 629,57 грн штрафу. Рішенням Господарського суду Чернігівської області по справі № 927/29/26 від 05.03.2026, що набрало законної сили 07.04.2026 встановлено, що відповідача станом на дату подання позовної заяви по справі № 927/29/26 становила 1 863 147,87 грн. Після відкриття провадження у справі відповідач сплатив позивачу кошти у загальному розмірі 700 000,00 грн, на підтвердження чого надано платіжні інструкції №392 від 13.02.2026 на суму 500 000,00 грн та №393 від 16.02.2026 на суму 200 000,00 грн. Крім того, після відкриття провадження у справі відповідач сплатив позивачу кошти у розмірі 1 163 147,87 грн, на підтвердження чого надано платіжні інструкції №1 від 26.02.2026 на суму 1 063 147,87 грн та №396 від 20.02.2026 на суму 100 000,00 грн.
Отже, усього після відкриття провадження у справі № 927/29/26 відповідач сплатив позивачу кошти у розмірі 1 863 147,87 грн.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області по справі № 927/29/26 від 05.03.2026, що набрало законної сили 07.04.2026 постановлено:
- закрити провадження у справі в частині стягнення з Фермерського господарства “Смолянка Агро Плюс” штрафу у розмірі 186 314,79 грн, пені у розмірі 149 617,34 грн, 36% річних у розмірі 173 749,17 грн та основної заборгованості за поставлений товар у розмірі 1 353 466,57 грн;
- іншій частині позов задовольнити частково;
- стягнути з Фермерського господарства “Смолянка Агро Плюс” (код ЄДРПОУ 43322997, вул. Козлова, буд. 23, с. Смолянка, Чернігівський район, Чернігівська область, 16333) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Грейсагро” (код ЄДРПОУ 40897058, вул. Виставкова Перша, буд. 41-Б, смт Нове, Кропивницький район, Кіровоградська область, 25031) 509 681,30 грн заборгованості за поставлений товар, 10 439,94 грн витрат зі сплати судового збору та 8638,55 грн витрат на професійну правничу допомогу;
- у решті позову відмовити.
На виконання вказаного рішення по справі № 927/29/26 Господарським судом Чернігівської області 10.04.2026 видано наказ, що був пред`явлений до виконання та примусово виконаний в межах виконавчого провадження ВП №80768777. Стягнення боргу здійснено наступним чином:
- 16.04.2026 на суму 181 396,89 грн - платіжна інструкція №46960;
- 17.04.2026 на суму 3 823,32 грн - платіжна інструкція № 47002;
- 23.04.2026 на суму 343 539,58 - платіжна інструкція № 47378.
Отже, судом встановлено, що повне погашення заборгованості за поставлений товар здійснено відповідачем 23.04.2026 року.
Оцінка суду.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частинна 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Положення ч.4 ст.75 ГПК України визначають, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо заявлених до стягнення 36% річних.
Враховуючи порушення відповідачем строків сплати вартості поставленого товару, позивач заявив до стягнення 93 564,54 грн – 36% річних, з яких 55 128,75 грн, нарахованих за період з 14.01.2026 до 12.02.2026 на суму заборгованості у розмірі 1 863 147,87 грн, 4 949,74 грн, нарахованих за період з 17.02.2026 до 19.02.2026 на суму заборгованості у розмірі 1 672 829,17 грн, 7 756,41 грн, нарахованих за період з 21.02.2026 до 25.02.2026 на суму заборгованості у розмірі 1 572 829,17 грн, 24 129,56 грн, нарахованих за період з 27.02.2026 до 15.04.2026 на суму заборгованості у розмірі 509 681,30 грн, 1 600,08 грн, нарахованих за період з 18.04.2026 до 22.04.2026 на суму заборгованості у розмірі 324 461,09 грн.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.
За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
У пункті 5.8. Договору сторони встановили, що у разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару, Покупець відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сплачує на користь Постачальника 36% річних, якщо інший розмір річних не встановлено відповідною Специфікацією та/або додатковою(ими) угодою(ами) до Договору. 
Специфікаціями №1 та №2 до Договору не встановлено іншого розміру річних.
Суд відхиляє посилання відповідача, що після ухвалення судового рішення у справі №927/29/26 про стягнення з відповідача основної суми заборгованості за договором поставки №ЧН-2/25 від 21.10.2024 року, у відповідача виникли зобов`язання перед позивачем за судовим рішенням, а тому відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України в позивача є право на нарахувати 3% річних та інфляційні саме на суму 509 681,30 грн.
Положення ст. 598, 599 ЦК України визначають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Судове рішення про стягнення боргу є процесуальним інструментом захисту порушеного права, що підтверджує наявність боргу.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Судом встановлено, що умовами договору сторони погодили збільшений розмір відсотків річних, що відповідає положенням ст. 625 Цивільного кодексу України. 
Суд, здійснивши перевірку розрахунку заявлених до стягнення 36% річних, дійшов висновку про правильне їх нарахування, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.
Щодо заявленої до стягнення пені.
Враховуючи порушення відповідачем термінів оплати товару, позивач заявив до стягнення 78 787,18 грн пені, з якої 25 318,39 грн, нарахованої за період з 14.01.2026 до 29.01.2026 на суму заборгованості у розмірі 1 863 147,87 грн, 21 438,96 грн, нарахованої за період з 30.01.2026 до 12.02.2026 на суму заборгованості у розмірі 1 863 147,87 грн, 4 124,78 грн, нарахованої за період з 17.02.2026 до 19.02.2026 на суму заборгованості у розмірі 1 672 829,17 грн, 6 463, 68 грн, нарахованої за період з 21.02.2026 до 25.02.2026 на суму заборгованості у розмірі 1 572 829,17 грн, 20 107,97 грн, нарахованої за період з 27.02.2026 до 15.04.2026 на суму заборгованості у розмірі 509 681,30 грн, 1 333,40 грн, нарахованої за період з 18.04.2026 до 22.04.2026 на суму заборгованості у розмірі 324 461,09 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі ст. 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. 
Сторони у Договорі передбачили господарсько-правову відповідальність за порушення умов Договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу.
У пункті 5.1.1 Договору сторони встановили, що Покупець за несвоєчасну оплату Товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожний день прострочення, а також додатково сплачує штраф у розмірі 20% від суми несплаченого боргу.
Відповідно до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
З урахуванням умов договору пеня у цьому випадку має обчислюватися і стягуватися в національній валюті України - гривні. Саме у гривні пеня повинна обчислюватися щоденно (на момент щоденного прострочення зобов`язання).
Як встановив суд, відповідач не сплатив у повному обсязі позивачу платежі, передбачені п. 3 Специфікацій №1 та №2 до Договору, розмір яких визначений у гривні з еквівалентом у доларах США, та підлягав перерахунку відповідно до курсу долара США до гривні на дату, що передує здійсненню розрахунку.
Отже, нарахування пені повинно здійснюватися з урахуванням курсу продажу долара США на міжбанківській валютній біржі до гривні за станом на дату, що передує здійсненню розрахунку, щоденно, тобто за кожен день прострочення. 
Позивач здійснив нарахування пені на суму заборгованості, перераховану за курсом долара США, зазначеному у Специфікаціях №1 та №2 до Договору, без урахування щоденного курсу продажу долара США на міжбанківській валютній біржі до гривні.
Водночас п. 3.4 Договору передбачає, що перерахунок розміру грошового зобов`язання здійснюється лише в разі зростання курсу долара США. Зменшення курсу жодним чином не впливає на розмір зобов`язання та не призводить до його зменшення.
Таким чином, позивач нарахував пеню на мінімально можливий розмір грошового зобов`язання, оскільки не враховував збільшення курсу долара США, що є його правом.
Суд, здійснивши перерахунок суми пені, дійшов висновку про правильне її нарахування, а відтак вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 78 787,18 грн є обґрунтованими.

Щодо заявленої до стягнення дооцінки вартості товару 64 274,07 грн. 
Відповідно до п. 2.2, 2.5 Договору ціна Товару, що поставляється за цим Договором, зазначається у Специфікаціях у національній валюті України з визначенням її еквівалента в доларах США, при цьому у разі зміни курсу гривні до долара США Постачальник має право здійснювати перерахунок (дооцінку) вартості поставленого Покупцю Товару.
Частинами 1, 2 ст. 533 Цивільного кодексу України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.
Зазначені висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 3-62гс11 та від 26.12.2011 у справі № 3-141гс11.
Системний аналіз норм чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти змінює ціну товару, а отже і змінюється сам розмір грошового зобов`язання за отриманий товар. 
У п. 3.3 Договору сторони відповідно до положень ч. 2 ст. 524 та ст. 533 ЦК України погодились застосовувати при проведені розрахунків за цим Договором курс долара США до гривні, що встановлений на міжбанківській валютній біржі на день підписання даного Договору та/або Специфікації.
Пунктом 3.4 Договору передбачено, якщо курс продажу долара США до гривні на міжбанківській валютній біржі на день, що передує розрахунку (або відвантаженню товару в рахунок погашення боргу), вищий, ніж курс на день укладення Специфікації, то оплата проводиться за курсом на день, що передує розрахунку. Курс визначається за даними сайту http://minfin.com.ua/currency/mb/ (“Ринкові курси” – “Продаж”), а за відсутності інформації - за даними http://mezhbank.org.ua (“Архів торгів” – “Продаж” – “Максимум”).
Сума до оплати визначається за формулою: С = А1 / А2 х В, де С - сума належна до оплати; В - ціна товару на момент підписання специфікації; А1 - (курс на міжбанківській валютній біржі щодо продажу долара США до гривні), що передує дню проведення розрахунків/дню звернення до суду з відповідним позовом; А2 - (курс на міжбанківській валютній біржі щодо продажу долара США до гривні) на день підписання відповідної Специфікації.
Судом встановлено, що повне погашення заборгованості за поставлений товар здійснено відповідачем 23.04.2026 року, позовна заява направлена до суду 29.04.2026, а отже сума заборгованості у гривні відповідно до формули, наведеної у п. 3.4 Договору, повинна визначатись з урахуванням курсу на міжбанківській валютній біржі щодо продажу долара США до гривні, що передує дню проведення розрахунків, тобто станом на 22.04.2026.
Позивач надав суду докази курсу продажу долара США до гривні в періоди з 10.02.2026 до 27.02.2026 та з 14.04.2026 до 24.04.2026 за даними сайту http://minfin.com.ua/currency/mb/ (“Ринкові курси” – “Продаж”).
Зі специфікацій №1 від 06.11.2024 р., №2 від 25.03.2025 р., до договору поставки вбачається, що максимальний курс гривні по відношенню до долара США, становив 41,68 грн. за 1 долар.
Згідно з даними сайту http://minfin.com.ua/currency/mb/ станом:
- на 13.02.2026 р. (робочий день, який передував робочому переддню погашення відповідачем частини суми основного боргу у розмірі 190318,70 грн.) курс долара США становив 43.1000 грн.
- на 19.02.2026 р. (переддень погашення відповідачем частини суми основного боргу у розмірі 100 000,00 грн.) курс долара США становив 43.2900 грн.
- на 25.02.2026 р. (переддень погашення відповідачем частини сумн основного боргу у розмірі 1 063 147,87 грн.) курс долара СПІА становив 43.2700 грн.
- на 15.04.2026 р. (переддень зменшення заборгованості відповідача на суму 181 396.89 грн.) курс долара США становив 43.5900 грн.
- на 16.04.2026 р. (переддень зменшрння заборгованості відповідача на суму 3 823,32 грн.) курс долара США становив 43.8600 грн.
- -на 22.04.2026 р. (переддень зменшення заборгованості відповідача на суму 324 461,09 грн.) курс долара США становив 43.9400 грн.
Суд, здійснивши перерахунок суми дооцінки вартості товару з урахуванням дат проведення розрахунків дійшов висновку про правильне її нарахування, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. 
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах “Трофимчук проти України”, “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення з відповідача коштів у розмірі 1 863 147,87 грн підлягає закриттю, а в іншій частині позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.
Щодо судового збору.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, судовий збір в розмірі 3550,00 грн підлягає стягненню з відповідача.
Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до положень ч.1 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).
Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до приписів ч.4 ст.126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
До позовної заяви позивач додав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, у якому зазначено, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8250,00 грн. В судовому засіданні 25.06.2026 позивач підтвердив попередній розрахунок розміру судових витрат, які мають бути сплачені, у зв`язку з розглядом справи. Позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження факту надання адвокатських послуг.
Відповідачем не заперечено проти розміру витрат позивача на на професійну правничу допомогу.
Враховуючи викладене витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 250,00 грн підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 231, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Фермерського господарства “Смолянка Агро Плюс” (код ЄДРПОУ 43322997, вул. Козлова, буд. 23, с. Смолянка, Чернігівський район, Чернігівська область, 16333) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Грейсагро” (код ЄДРПОУ 40897058, вул. Виставкова Перша, буд. 41-Б, смт Нове, Кропивницький район, Кіровоградська область, 25031) 64 274,07 грн дооцінки вартостіза поставлений товар, 93 564,54 грн 36% річних, 78 787,18 грн пені, 8 250,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 3550,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Повний текст рішення складено та підписано 25.06.2026
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/