ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Львів
04 травня 2026 року	справа № 380/23993/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
У С Т А Н О В И В:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області (далі – відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 30.06.2025 року № 1516458-2411-1305 UA46060250000025047 (повідомлення-рішення № 1) і повідомлення рішення від 30.06.2025 року № 1516452-2411-1305 UA46060250000025047 (повідомлення-рішення № 2), прийняті ГУ ДПС у Львівській області 30.06.2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.10.2025 позивач отримав два податкові повідомлення-рішення від ГУ ДПС у Львівській області щодо нарахування земельного податку.
Не погоджуючись з правомірністю нарахування податку на земельні ділянки, позивач 06.11.2025 надіслав письмову заяву до відповідача. У ній попросив застосувати податкову пільгу і описав ситуацію, зокрема те, що земельні ділянки , яких стосуються повідомлення-рішення, не здаються в оренду, ділянки вільні від забудови, тобто немає жодного об`єкту нерухомого майна, який можна було б здати в оренду. Позивач натомість підкреслив, що обидві ділянки використовуються для господарської діяльності, а саме зберігання товарних запасів, а відповідно звільнені від нарахування земельного податку. 21.11.2025 відповідач надіслав відповідь на звернення позивача, у якій з ним не погодився і відмовив у застосуванні податкової пільги.
Позивач є платником єдиного податку третьої групи, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку. При цьому, земельні ділянки використовуються для провадження господарської діяльності. Тобто, у відповідності до пп. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України, усі умови для застосування звільнення позивача від податкових зобов`язань щодо земельного податку за земельні ділянки наявні.
Позивач не здає в оренду ні земельні ділянки, ні жодної іншої нерухомості на них. Більше того, на земельних ділянках взагалі відсутні будь-які споруди, що підтверджується матеріалами витягу з ДЗК від 01.12.2025 номер НВ-9987858082025 на земельну ділянку з кадастровим номером 4610165500:01:004:0021, та витягу з ДЗК від 03.12.2025 номер НВ-9988257392025 на земельну ділянку з кадастровим номером 4610165500:01:004:0143.
Ухвалою судді від 12.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
25.12.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що Головне управління ДПС у Львівській області сформувало податкові повідомлення-рішення № № 1516458-2411-1305-UA46060250000025047 від 30.06.2025 в сумі 33720,48 гривень; №1516452-2411-1305-UA46060250000025047 від 30.06.2025 в сумі 51802,48 гривень за податковий період 2025 рік.
Відповідно до Ухвали Львівської міської Ради від 06.07.2023 року №3518 “Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель у межах та за межами населеного пункту смт. Рудно Львівської міської територіальної громади Львівського району Львівської області” затверджено нормативну грошову оцінку земель смт. Рудне Львівської міської територіальної громади Львівського району Львівської області, яка введена в дію з 01.01.2025. Ухвалою Львівської міської ради від 08.07.2021 №1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку» на території Львівської міської територіальної громади та Ухвалою Львівської міської ради від 04.07.2024 року №4967 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 №1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку», ставка податку для фізичних осіб згідно з додатком 1 цих ухвал по коду цільового призначення (03.07) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі становить 3% від нормативної грошової оцінки. 
Відповідно до наданої інформації Управлінням забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Відділ №1 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 20.02.2025 року №420/15-25 (вх. ГУ ДПС у Львівській області від 20.02.2025 №16160/6) нормативна грошова оцінка у 2025 році становить:
- по земельній ділянці площею 0,0345 га, (кадастровий номер 4610165500:01:004:0143) - 1124016,12 гривень; 
- по земельній ділянці площею 0,0530 га, (кадастровий номер 4610165500:01:004:0021) – 1726749,40 гривень.
20.11.2025 за №46001/6/13-01-24-11 ФО ОСОБА_1 було надано відповідь на його письмове звернення, щодо надання пільги по земельному податку, як платнику єдиного податку (3 група), що перебуває на спрощеній системі оподаткування.
В облікових даних контролюючого органу відсутня будь-яка інформація, подана Позивачем за формою № 20-ОПП, щодо наявності за адресами земельних ділянок з кадастровими номерами 4610165500:01:004:0143 та 4610165500:01:004:0021 будь-яких об`єктів оподаткування, зокрема складів, майданчиків, місць зберігання товарів або інших об`єктів, що використовуються у господарській діяльності.
Відсутність відповідних відомостей у податковому обліку свідчить про те, що позивач самостійно не декларував використання зазначених земельних ділянок у господарській діяльності, а отже, його твердження про таке використання є непідтвердженими належними та допустимими доказами.
Таким чином, за відсутності повідомлених об`єктів оподаткування за формою № 20- ОПП, контролюючий орган обґрунтовано дійшов висновку про відсутність фактичної господарської діяльності на спірних земельних ділянках, що виключає можливість застосування податкової пільги, передбаченої пп. 4 п. 297.1 ст. 297 ПК України.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований як фізична особа –підприємець. В Податковій декларації платника єдиного податку -фізичної особи - підприємця за звітні періоди 2025 року відображено те, що позивач здійснює наступні види діяльності: 68.20 Надання в оренду й експлуатацiю власного чи орендованого нерухомого майна. Твердження Позивача про те, що відсутність будівель на земельних ділянках нібито унеможливлює їх використання для надання в оренду, є юридично необґрунтованим.
Більше того, земельна ділянка без забудови може бути об`єктом оренди, зокрема: -для облаштування паркувальних майданчиків; -для відкритого складування майна третіх осіб; -для тимчасового користування без капітальної забудови.
Також, звертає увагу на п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України, згідно з яким, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: - об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; - розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; - права на користування пільгою із сплати податку; - розміру ставки; - нарахованої суми податку.
Тобто, враховуючи зазначені норми законодавства, для користування податковою пільгою зі звільнення від земельного податку, ОСОБА_1 до винесення податкових повідомлень-рішень повинен був звернутися до податкового органу із заявою та документами, які підтверджують його право на користування зазначеною пільгою.
З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований як фізична особа –підприємець.
Видами діяльності є такі: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний): Інші: 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 10.11 Виробництво м`яса; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.11 Рекламні агентства та інші.
Відповідно до наявної у відповідача інформації з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, даних Державного земельного кадастру та відповідно з інформацією підсистеми «Плата за землю/реєстрація «АІС» Податковий блок» у власності громадянина ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебувають земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 : - 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,0345 га, кадастровий номер 4610165500:01:004:0143; - 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,0530 га, кадастровий номер 4610165500:01:004:0021, що сторонами не заперечується.
Головне управління ДПС у Львівській області прийняло податкові повідомлення-рішення:
№ 1516458-2411-1305-UA46060250000025047 від 30.06.2025 про нарахування земельного податку з фізичних осіб в сумі 33720,48 гривень за земельну ділянку кадастровий номер 4610165500:01:004:0143 за 2025 рік; 
№1516452-2411-1305-UA46060250000025047 від 30.06.2025 про нарахування земельного податку з фізичних осіб в сумі 51802,48 гривень за земельну ділянку кадастровий номер 4610165500:01:004:0021 за 2025 рік.
Позивач є платником єдиного податку третьої групи, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку.
Не погоджуючись з правомірністю нарахування податку на земельні ділянки, позивач 06.11.2025 надіслав письмову заяву відповідачу щодо надання пільги по земельному податку, як платнику єдиного податку (3 група), що перебуває на спрощеній системі оподаткування.
20.11.2025 за №46001/6/13-01-24-11 ФО ОСОБА_1 було надано відповідь на його письмове звернення, щодо надання пільги по земельному податку, як платнику єдиного податку (3 група), що перебуває на спрощеній системі оподаткування, в якій, зокрема, зазначено: «Платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності, зокрема, з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва (п.п. 4 п. 297.1 ст. 297 ПКУ).
Підпункт 14.1.36 Податкового Кодексу України визначає господарську діяльність, як діяльність особи, що стосується виробництва, виготовлення, реалізації товарів, надання послуг, виконання робіт, що спрямована на отримання доходу. 
В Податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця за звітні періоди 2025 року відображений КВЕД 68.20 (надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна).
Згідно з п.284.3 ст.284, якщо платники податку, які користуються пільгами з цього податку, надають в оренду земельні ділянки, окремі будівлі, споруди або їх частини, податок за такі земельні ділянки та земельні ділянки під такими будівлями (їх частинами) сплачується на загальних підставах.
Враховуючи вищенаведене, Ви є платником земельного податку на загальних підставах».
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом про їх скасування.
Змістом спірних правовідносин є питання надання пільги по сплаті земельного податку платнику єдиного податку (3 група), що перебуває на спрощеній системі оподаткування.
До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі – ПК України).
Підпунктом 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 ПК України передбачено, що платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).
Як визначено п.269.2 ст.269 ПК України, особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.
Відповідно до пп.4 п.297.1 ст.297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування (у тому числі на умовах емфітевзису)) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.
У значенні наведених норм права спрощена система оподаткування не звільняє суб`єкта господарювання від виконання податкових зобов`язань зі сплати податків, встановлених у пункті 297.1 статті 297 ПК України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.
Умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності. Можливість звільнення від сплати цього податку за інших умов, наприклад, коли окремо надається в найм будівля, її частина чи нежиле приміщення без земельної ділянки, на якій розміщена перелічена нерухомість, не встановлена.
Тобто у розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 291.2 статті 291, підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.
Правове відношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов`язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб`єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки в господарській діяльності. Тобто з набуттям ознак (якості) суб`єкта господарювання фізична особа, яка ним стала, не перестає бути власником чи користувачем земельної ділянки і не звільняється від обов`язку сплати земельного податку.
Вказані висновки щодо застосування норм права викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.08.2018 у справі №820/5485/17, від 06.02.2020 у справі №820/3488/16, від 21.06.2022 у справі №826/15283/17, від 13.08.2021 у справі №826/17235/16 та враховуються при вирішенні цієї справи.
У свою чергу, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність – господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Судом встановлено, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями позивачу нараховано земельний податок з фізичних осіб в сумі 33720,48 гривень та в сумі 51802,48 гривень за 2025 рік. Правильність розрахунків земельного податку позивач не оспорює.
Об`єктами оподаткування земельним податком стали земельні ділянки кадастровий номер 4610165500:01:004:0143 та кадастровий номер 4610165500:01:004:0021, які перебувають у власності позивача.
Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Львівській області як платник податків на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку 3 групи).
Видами господарської діяльності, згідно інформації з ЄДР та Реєстру платників Єдиного податку, є: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний): Інші: 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 10.11 Виробництво м`яса; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.11 Рекламні агентства та інші.
Позивач 06.11.2025 надіслав письмову заяву відповідачу щодо надання пільги по земельному податку, як платнику єдиного податку (3 група), що перебуває на спрощеній системі оподаткування, в якій, зокрема зазначив: «Обидві ділянки вільні від забудови, що підтверджується даними в ДЗК. Обидві ділянки не здаються в оренду, жодних приміщень, які здаються в оренду, на ділянках немає. Обидві ділянки використовуються мною, ОСОБА_1 для господарської діяльності, торгівлі та зберігання товару.»
Суд відхиляє доводи позивача про те, що використання земельних ділянок є безпосередньо пов`язаним з реалізацією товарів, виконанням робіт і наданням послуг з боку позивача, позивач використовує їх для зберігання і накопичення товарів, що використовуються у торгівлі, враховуючи наступне.
Зокрема, суд звертає увагу на те, сам позивач зазначає, що обидві земельні ділянки вільні від забудови, що підтверджується даними в ДЗК, тож суд виснує, що на земельних ділянках відсутні будь-які торгівельні або інші будівлі, які б могли використовуватись у здійсненні господарської діяльності, зокрема, і для зберігання товарів.
Також суд бере до уваги доводи відповідача про те, що в облікових даних контролюючого органу відсутня будь-яка інформація, подана позивачем за формою № 20-ОПП, щодо наявності за адресами земельних ділянок з кадастровими номерами 4610165500:01:004:0143 та 4610165500:01:004:0021 будь-яких об`єктів оподаткування, зокрема складів, майданчиків, місць зберігання товарів або інших об`єктів, що використовуються у господарській діяльності.
Таким чином, позивач не підтвердив належними і допустимими доказами використання згаданих вище земельних ділянок для провадження господарської діяльності за період 2025 року, тому податковий орган дійшов правильного висновку щодо обов`язку позивача сплатити земельний податок з фізичних осіб за цей період.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення: № 1516458-2411-1305-UA46060250000025047 від 30.06.2025 про нарахування земельного податку з фізичних осіб в сумі 33720,48 гривень за земельну ділянку кадастровий номер 4610165500:01:004:0143 за 2025 рік; №1516452-2411-1305-UA46060250000025047 від 30.06.2025 про нарахування земельного податку з фізичних осіб в сумі 51802,48 гривень за земельну ділянку кадастровий номер 4610165500:01:004:0021 за 2025 рік, відповідають критеріям, визначеним в частині 2 статті 2 КАС України.
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
У процесі розгляду справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову, а також ураховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.
2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Головне управління ДПС у Львівській області (79003, вул. Стрийська, 35, м. Львів; код ЄДРПОУ 43968090).

Повне рішення суду складено 04.05.2026.

  Суддя	  Кондратюк Юлія Степанівна