Справа № 466/11561/25
Провадження № 2/466/1079/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026року м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Свірідової В.В.
при секретарі Солиган М.Р. 
за участю представника позивача Скаско В.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -
встановив:
09.12.2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовною заявою до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами про стягнення заборгованості в розмірі 20338,00грн., судового збору в розмірі 2422,20 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн.
Свої вимоги аргументує тим, що 14.01.2022 між Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено Договір № 4051787. Зазначений Кредитний договір, укладений у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 6000.00 грн.; строк користування кредитними коштами - 30 днів. Умовами договору погоджено акційну ставку 2,5% на день та стандартну (базову) ставку 5,0% на день у разі невиконання зобов`язань у строк (п. 1.6, розд. 2 договору).
Відповідачка частково вносила кошти, внаслідок її платежів саме тіло кредиту (основний борг) зменшилося з 6 000 грн до 2 738 грн. Первісним кредитором було зафіксовано часткове неповернення коштів. На момент формування позову за цим договором стягується лише залишок заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у розмірі 2738,00 грн (нарахування процентів, пені та штрафів становить 0,00 грн).
Окрім того, 25.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №54389152. Даний договір укладено в електронній формі на веб-сайті cashtancredit.com.ua та підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (SMS-кодом), що згідно зі ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» та ст. 207 ЦК України прирівнюється до письмової форми правочину з власноручним підписом.
Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту -5000,00 грн.; строк користування кредитними коштами - 730 днів.
Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. Відповідно до Розділу 2 Договору сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. Договір передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій).
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, перерахувавши грошові кошти на рахунок позичальника. Відповідач підписавши кредитний договір та отримавши кредитні кошти, зобов`язався повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування кредитом у порядку, встановленому цим договором (Графіку розрахунків (платежів), зокрема протягом дисконтного (пільгового) періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного (пільгового) періоду кредитування, а після закінчення дисконтного (пільгового) періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно.
Станом на дату подання позову строк виконання зобов`язання настав, але відповідачка його не виконує: кредитні кошти не повертає, проценти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 17 600,00 грн (5 000,00 грн - тіло кредиту; 12 100,00 грн - проценти до цесії; 500,00 грн - проценти після цесії) та яка підлягає стягненню у судовому порядку.
10.11.2025 було укладено договір №10-11/25 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ЕКО ФІН» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 54389152. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 54389152.
24.07.2024 було укладено договір №24-07/2024 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4051787. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4051787.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 20338,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 7738.00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 12100.00 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 500.00 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн., заборгованість за комісіями - 0.00 грн., інфляційні збитки - 0.00 грн., нараховані 3% річних -0.00 грн.
У зв`язку з наведеним, позивач просить позовні вимоги задоволити повністю. 
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 10.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження. (т.2 а.с.42)
22.01.2026р. представник відповідачки ОСОБА_1 , адвокат Підодвірний Т.І. подав додаткові пояснення у справі, обгрутовуючи тим що відповідач стверджує, що вона особисто кредитних договорів ані з ТОВ «Мілоан», ані з ТОВ «ЕКО ФІН» не укладала, умов їх не погоджувала та жодних документів власноручним підписом на паперових носіях не підписувала. Оскільки на договорах немає її фізичного підпису чи печатки, сторона відповідача вважає ці електронні договори «неукладеними», такими, що не мають юридичної сили та не створюють для неї жодних цивільно-правових обов`язків.
Зазначає, що копія договору не може вважатись електронним документом, оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору, а матеріали судової справи не містять належних та допустимих доказів, що відповідач використовує картковий номер на який йому було перераховано кредитні кошти. 
Окрім того, відповідач заперечує позовні вимоги в частині правничої допомоги. У зв`язку з наведеним просить відмовити в задоволенні позову. 
03.02.2026р. представником позивача ТзОВ «Факторинг Партнерс» подано заперечення на додаткові пояснення, в яких зазначає, що твердження відповідачки про те, що кредити оформлені третіми особами без її відома, є неспроможними з огляду на технічні докази. Перед укладенням договору з ТОВ «ЕКО ФІН» відповідач пройшла дистанційну ідентифікацію через державну систему BankID НБУ, що вимагає особистої авторизації у банківському додатку.
Відтак договори підписано через номер телефона НОМЕР_1 . Цей же номер представник відповідачки вказав у судовому процесі як контактний для зв`язку з ОСОБА_1 , що підтверджує факт володіння ним саме відповідачем.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» та умов самих договорів, правочини, укладені в електронній формі шляхом прийняття оферти, за своїми правовими наслідками прирівнюються до письмових договорів. Підписання договорів відбулося шляхом введення одноразових ідентифікаторів надісланих на верифікований номер відповідача. Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», такий підпис є аналогом власноручного підпису.
Факт укладення договорів саме ОСОБА_1 повністю доведений сукупністю цифрових доказів, нарахування здійснені у суворій відповідності до умов підписаних договорів та чинного законодавства. Звільнення від відповідальності через посилання на нібито дії «третіх осіб» є безпідставним.
Ухвалою суду від 04.02.2026р. задоволено клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я. про витребування доказів у Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК».(т.3 а.с.15-16) 
На виконання ухвали суду АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надав письмові докази, із детальним рухом кошті по карті, що належить відповідачці ОСОБА_1 .
В судовому засідання представник позивача ТзОВ «Факторинг Партнерс» Скаско В.О. позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позові та запереченні на додаткові пояснення відповідача. 
Відповідачка ОСОБА_1 , та її представник- адвокат Підодвірний Т.І. в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, що стверджується довідками про доставку судових повідомлень про час та місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Відтак, судом встановлено, що 14.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено Договір про споживчий кредит №4051787. За умовами вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 6 000,00 грн. строком на 30 днів (до 13.02.2022 року) зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 1 140,00 грн. (19% від суми кредиту) та процентів за користування за ставкою 2,50% на день. Пунктами 1.6 та 2.3.1.2 визначено стандартну (базову) ставку у розмірі 5% за кожен день користування у разі автоматичного продовження строку кредитування на стандартних умовах.
Також встановлено, що 25.03.2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 в електронній формі через Особистий кабінет було укладено Договір про споживчий кредит №54389152 на суму 5 000,00 грн. строком на 730 днів (до 24.03.2026 року) із дисконтною та базовою процентною ставкою в розмірі 1% за кожен день користування (365% відсотків річних).
Зазначені Кредитні договори, укладено у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідачка не лише уклала основні кредитні договори, а й надалі вчиняла активні дії щодо зміни їхніх умов - а саме, укладала додаткові угоди про продовження строку дії додаткового договору (пролонгацію) №10/54389152 від 09.12.2024 до договору про споживчий кредит від 25.03.2024р. №54389152, додаткового договору про пролонгацію №1/54389152 від 17.04.2024 до договору про споживчий кредит від 25.03.2024р., додаткового договору про пролонгацію №2/54389152 від 09.05.2024 до договору про споживчий кредит від 25.03.2024р. №54389152, додаткового договору про пролонгацію №11/54389152 від 22.01.2025 до договору про споживчий кредит від 25.03.2024р. №54389152 (том 1 а.с.69-70, 89-90, 121-123, том.2 а.с.230-231).
Укладаючи додаткові угоди про продовження строку кредитування шляхом сплати нарахованих відсотків та введення одноразових SMS-ідентифікаторів, відповідач вчинила конклюдентні дії, спрямовані на продовження користування кредитними коштами.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з частиною першою статті 3Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.
Відповідно до статті 11Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти(оферти)однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Як вбачається з матеріалів справи, під час оформлення зазначених кредитних договорів позичальник ОСОБА_1 пройшла процедуру електронної дистанційної ідентифікації та верифікації через державну Систему BankID Національного банку України. 
Відповідно до Положення про Систему BankID НБУ, затвердженого постановою Правління НБУ від 17.03.2020 №32, передача ідентифікаційних даних користувача здійснюється банком-ідентифікатором виключно після багатофакторної автентифікації особи (із використанням особистих паролів, кодів, біометричних даних FaceID/TouchID), що технологічно унеможливлює доступ до системи зловмисників без відома самого власника рахунку.
Дані, отримані з системи BankID НБУ (включаючи РНОКПП НОМЕР_2 , паспортні дані, адресу електронної пошти), повністю співпадають з анкетами, заповненими в Особистих кабінетах МФО. Більше того, номер мобільного телефону НОМЕР_1 , на який Кредитодавцями направлялися одноразові ідентифікатори для акцептування оферти, визначений самим представником відповідача у додаткових поясненнях як контактний номер телефону ОСОБА_1 .
Заперечуючи факти укладення вказаних правочинів, сторона відповідача посилається на відсутність її волевиявлення та непідписання нею договорів власноручним підписом. Суд вважає такі аргументи безпідставними з огляду на таке.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст.530 ЦК України у разі встановлення у зобов`язанні строку (терміну) його виконання, таке зобов`язання підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Обидва кредитодавці виконали взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладених кредитних договорів, перерахувавши 14.01.2022р. грошові кошти в сумі 6000,00грн. на платіжну картку 5375-41140668-8735, та 25.03.2024р. перерахувавши кредитні кошти в сумі 5000,00грн. на платіжну картку НОМЕР_3 , що підтверджується доказом наданим АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» (том 3 а.с. 41-42) та електронною квитанцією про перерахування коштів, наявною в матеріалах справи. 
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України. 
За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 536 ЦК України за користування грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
10.11.2025 було укладено договір № 10-11/25 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ЕКО ФІН» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 54389152. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 54389152.
24.07.2024 було укладено договір №24-07/2024 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4051787. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4051787.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 20338.00 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 7738.00 грн.,заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 12100.00 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 500.00 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн., заборгованість за комісіями - 0.00 грн., інфляційні збитки - 0.00 грн., нараховані 3% річних -0.00 грн.
Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. У спростування, зазначених позивачем доводів, відповідачем будь-яких доказів не надано.
З наданих суду документів вбачається, що відповідач умов договору належним чином не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів.
Матеріалами справи (випискою за рахунком позивача, що наявна в системі «Електронний суд) підтверджується, що після укладення Договору про споживчий кредит №4051787 від 14.01.2022р. відповідачка здійснила оплату в сумі 3262грн, відтак залишок заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) становить 2738,00 грн (нарахування процентів, пені та штрафів становить 0,00 грн).
Внесення відповідачкою добровільного платежу на суму 3262 грн на виконання умов Договору про споживчий кредит є прямим, матеріальним та беззаперечним визнанням нею як факту укладення цього договору, так і суми отриманого боргу.
Суд звертає увагу, якщо відповідач спочатку користується грошима, частково сплачує борг (6 000 грн), а потім заявляє, що договір не укладався - вона діє всупереч принципу добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Суд не може брати до уваги заперечення, які прямо суперечать попереднім усвідомленим діям самого відповідача (доктрина Venire contra factum proprium).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частина 1ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. 
Зобов`язання припиняється належним виконанням (ч. 1 ст. 599 ЦК України). 
Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами.
Відповідно до позиції Верховного Суду, котра міститься у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року по справі № 367/4970/13-ц, провадження № 61-19992св заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком, боржник та його представник не надали до суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту у розмір, визначеним кредитним договором так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 464/4985/15-ц , провадження № 61-43538св18, твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. У позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Верховного Суду від 2 липня 2020 року по справі № 753/16745/15-ц, провадження № 61-40036св18, Верховним Судом було підтримано позицію суду апеляційної інстанції, про те що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом .
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом .
Згідно з ст.ст.76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості за кредитними договорами в межах заявлених позовних вимог, враховуючи також те, що відповідачкою не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Згідно положень п.1 ч.3 ст.133ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані Договір про надання юридичної (правничої) допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року, заяву на надання юридичної допомоги №154 від 11.11.2025р., витяг з акту №22 про надання юридичної допомоги від 24.11.2025р., прайс адвокатських послуг.
За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VIгонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 13 000 грн.
Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Враховуючи наведене, беручи до уваги незначну складність справи, її типовість для даної категорії спорів, тривалість розгляду справи в спрощеному порядку, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, є завищеними. В цій частині заявлених вимог слід стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн, що буде співрозмірним, на думку суду, з ринковими цінами адвокатських послуг.
За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. 
Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, суд приходить до висновку, що на підставі ст.133,141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
Керуючись ст. ст. 5,10, 12, 13, 81, 89, 133,137,141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, - 
ухвалив:
позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 20 338,00 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 гривень. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00гривень. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення складено та проголошено 12.06.2026 року.
Сторони по справі
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», адреса: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371.
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

  Суддя	  	 В.  В.  Свірідова