Справа № 674/943/26
Провадження № 2/674/892/26

РІШЕННЯ
іменем України 
12 червня 2026 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участі секретаря судового засідання Бойчук С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 9275,80 грн),
в с т а н о в и в :
До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 9275,80 грн за кредитним договором № 21.08.2024-100000038 від 21.08.2024 (далі – кредитний договір), а також судові витрати.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів та виконання боржником узятих на себе зобов`язань, а також норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронній формі.
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними у справі доказами.
Ухвалою від 05.05.2026 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у цій справі та ухвалив проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Між позивачем та відповідачем 21.08.2024 укладено кредитний договір № 21.08.2024-100000038, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 4500 грн на строк 140 днів з дати надання кредиту, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1% за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування. Дата повернення кредиту визначена сторонами – 07.01.2025. Договором також передбачено комісію за надання кредиту у розмірі 900 грн, яка нараховується та обліковується в день видачі кредиту.
Кредитний договір та додатки до нього підписані відповідачем в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було надіслано відповідачу на номер телефону, вказаний ним під час реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі первісного кредитора. Особу відповідача під час укладення договору ідентифіковано із застосуванням Системи BankID Національного банку.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 4500 грн шляхом перерахування 21.08.2024 на банківську картку, реквізити якої відповідач самостійно вказав під час оформлення заявки, що підтверджується квитанцією про зарахування коштів від 21.08.2024.
У результаті неналежного виконання умов кредитного договору, як зазначає позивач, у відповідача станом на дату подання позову утворилася заборгованість у сумі 9275,80 грн, з яких: 3889,58 грн заборгованість за тілом кредиту; 3271,22 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 2115,00 грн неустойка.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України.
Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України і Законом України "Про споживче кредитування".
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).
Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний у силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України повернути їх на умовах та у строк, передбачені укладеним договором. При цьому в матеріалах справи документів, які б підтверджували належне виконання відповідачем узятих на себе зобов`язань у повному обсязі, немає. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання у розумінні ст. 617 ЦК України.
Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість заявлених позивачем вимог за їх складовими, суд виходить з такого.
Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Цю норму було запроваджено Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-ІХ від 22.11.2023. Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про споживче кредитування" доповнено п. 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності зазначеним Законом, установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно – 2,5%; з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно – 1,5%; з 21.08.2024 включно та надалі – 1%. Кредитний договір укладено 21.08.2024, а встановлена ним процентна ставка у розмірі 1% за день відповідає граничному розміру, чинному на момент укладення договору, а тому нарахування процентів за такою ставкою протягом строку кредитування є правомірним.
Досліджуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд встановив, що проценти за користування кредитом нараховані за період з 21.08.2024 по 07.01.2025, тобто виключно в межах визначеного договором строку кредитування (140 днів), і з 08.01.2025 нарахування процентів припинено. Заявлена до стягнення сума процентів 3271,22 грн нарахована в межах строку кредитування за правомірною процентною ставкою, а тому є обґрунтованою. Підстав для зменшення суми процентів суд не вбачає.
Щодо заявленої позивачем до стягнення неустойки у сумі 2115,00 грн суд зазначає таке. Відповідно до п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, дію якого в подальшому неодноразово продовжено, і станом на час нарахування неустойки та розгляду цієї справи воєнний стан є чинним. Як вбачається з розрахунку заборгованості, неустойку за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за кредитним договором нараховано позивачем за період дії воєнного стану.
Суд відхиляє доводи позивача про правомірність нарахування неустойки з огляду на виключення п. 6.1 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування". Звільнення позичальника від обов`язку сплати неустойки за прострочення виконання грошового зобов`язання у період воєнного стану передбачене окремою чинною нормою – п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, яка поширюється на всі договори, за якими позичальнику надано кредит (позику), не була виключена Законом № 3498-IX і підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
За таких обставин суд доходить висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення неустойки у сумі 2115,00 грн задоволенню не підлягає.
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у наступному розмірі: основний борг – 3889,58 грн, проценти за користування кредитом за період з 21.08.2024 по 07.01.2025 – 3271,22 грн, загалом 7160,80 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки у сумі 2115,00 грн слід відмовити з наведених вище підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2662,40 грн, розрахований виходячи з ціни позову 9275,80 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково у сумі 7160,80 грн, що становить 77,20% від заявленої суми, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 2055,34 грн.
Що стосується заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що на підтвердження таких витрат позивачем не подано жодного документа (договору про надання правничої допомоги, акта наданих послуг, детального опису виконаних робіт, ордера, платіжного документа), а у позовній заяві наведено лише попередній (орієнтовний) розрахунок із зазначенням, що докази понесення цих витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. За таких обставин суд позбавлений можливості вирішити питання про розподіл витрат на правничу допомогу при ухваленні цього рішення. Позивач не позбавлений права вирішити це питання шляхом подання відповідних доказів та заяви про ухвалення додаткового рішення в порядку ч. 8 ст. 141, ст. 270 ЦПК України.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 19, 81, 133, 141, 247, 258-260, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 205, 526, 527, 530, 610, 617, 625, 627, 628, 629, 1054 Цивільного кодексу України, п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про споживче кредитування", суд, –
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 21.08.2024-100000038 від 21.08.2024 у сумі 7160,80 грн, з яких:
-заборгованість за основною сумою боргу – 3889,58 грн;
-заборгованість за процентами за користування кредитом – 3271,22 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" судовий збір у сумі 2055,34 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (місцезнаходження: м. Київ вул. Саксаганського, 133А, код ЄДРПОУ 37356833).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Повний текст рішення складено та підписано 12 червня 2026 року.

Суддя Давид БАРАТЕЛІ