ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 909/1415/25	

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя Желік М.Б. 
судді Орищин Г.В.
Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого Шершня Юрія Сергійовича від 24.04.2026 (вх. №01-05/1253/26 від 27.04.2026)
на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.04.2026 (повну ухвалу складено 17.04.2026, суддя Рочняк О.В.) 
у справі №909/1415/25 
про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 

за участю представників: не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 15.04.2026 у справі №909/1415/25 заяву кредитора ОСОБА_2 від 23.03.2026 (вх.№5430/26 від 24.03.2026) задоволено; відсторонено арбітражного керуючого Шершня Юрія Сергійовича від виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі №909/1415/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Липського Сергія Івановича; зобов`язано арбітражного керуючого Шершня Юрія Сергійовича протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали передати керуючому реструктуризацією боржника арбітражному керуючому Липському Сергію Івановичу всю наявну в нього документацію боржника фізичної особи ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, арбітражний керуючий Шершень Ю.С. звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження, скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.04.2026 у справі №909/1415/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви кредитора ОСОБА_2 від 23.03.2026 (вх. № 5430/26 від 24.03.2026) про відсторонення арбітражного керуючого Шершня Юрія Сергійовича від виконання повноважень керуючого реструктуризацією, відмовити у задоволенні заяви представника кредитора ОСОБА_2 від 14.04.2026 (вх. № 6893/26 від 15.04.2026) про призначення керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Липського Сергія Івановича, судові витрати за подання та розгляд апеляційної скарги покласти на кредитора ОСОБА_2 .
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2026 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Галушко Н.А., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.05.2026, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву до 05.06.2026, призначено розгляд справи на 10.06.2026.
22.05.2026 кредитор ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржену ухвалу без змін.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 задоволено клопотання арбітражного керуючого Шершня Ю.С. та представника ОСОБА_2 – адвоката Тугая І.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.
В судове засідання 10.06.2026 учасники прави явки не забезпечили (в тому числі – в режимі відеоконференції).
Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи те, що явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою, учасники не повідомили суду причин неявки представників з обґрунтуванням поважності таких причин, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надходило, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції, короткий зміст оскарженої ухвали

В провадженні Господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа №909/1415/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 08.01.2026 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів щодо боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів фізичної особи, призначено керуючим реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Шершня Юрія Сергійовича.
Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 12.03.2026, постановленою за результатами попереднього засідання, визнано грошові вимоги ОСОБА_2 до боржника в розмірі 695 434 грн 43 коп., які підлягають задоволенню у другу чергу та 6 656 грн 00 коп., які підлягають відшкодуванню до задоволення вимог кредиторів.
Окрім того, зобов`язано керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів провести не пізніше 26.03.2026.
19.03.2026 керуючий реструктуризацією подав суду докази проведення перевірки декларацій про майновий стан боржника та звіту про результати перевірки декларацій фізичної особи ОСОБА_1 , а 25.03.2026 керуючий реструктуризацією подав суду докази повідомлення кредиторів про проведення зборів кредиторів шляхом опитування.
24.03.2026 кредитор - ОСОБА_2 звернувся до із заявою про відсторонення арбітражного керуючого Шершня Ю.С. від виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі.
Вимоги заяви кредитора обґрунтовані тим, що арбітражний керуючий Шершень Ю.С. перебував у професійних правовідносинах із учасниками судових спорів, безпосередньо пов`язаних з боржником, а також фактично здійснював процесуальне представництво у справах № 347/237/21 та № 0910/2-103/2011, в яких боржник мав власний правовий інтерес. Зазначені обставини об`єктивно створюють ситуацію конфлікту інтересів та викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості та незалежності арбітражного керуючого під час здійснення ним повноважень у даній справі про неплатоспроможність.

Арбітражний керуючий Шершень Ю.С., заперечуючи проти задоволення заяви кредитора, повідомив суд про те, що як адвокат представляв інтереси ТзОВ «Беркут ЛТД» у справах, де ОСОБА_1 був заінтересованою особою, що не створює конфлікту інтересів, оскільки він не представляв самого ОСОБА_1 і не отримував конфіденційної інформації про нього як про клієнта.

Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржену ухвалу, врахував наявність потенційного конфлікту інтересів арбітражного керуючого Шершня Ю.С. щодо боржника, який полягає в тому, що у справах №347/237/21 та №0910/2-103/2011 ОСОБА_3 був представником ТзОВ «Беркут ЛТД», директором якого є ОСОБА_1 (боржник), та дійшов висновку про наявність підстав для припинення повноважень керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Шершня Ю.С.

Узагальнені доводи апелянта (арбітражного керуючого Шершня Ю.С.).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано такими доводами:
- для відсторонення арбітражного керуючого з підстав конфлікту інтересів господарський суд мав встановити не абстрактний факт попереднього професійного контакту з боржником або пов`язаною з ним особою, а конкретний приватний інтерес чи інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють неупереджене виконання повноважень;
- системний аналіз практики Верховного Суду свідчить, що поняття заінтересованості та конфлікту інтересів у процедурах банкрутства не можуть тлумачитися розширено та довільно, для відповідних висновків потрібні або безпосередньо встановлені законом зв`язки, або інші обґрунтовані, доведені обставини, які реально унеможливлюють неупереджене виконання повноважень;
- у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2021 у справі №922/3369/19 викладено правові висновки, згідно з якими: рішення про відсторонення арбітражного керуючого з підстав конфлікту інтересів потребує встановлення конкретних обставин, а не лише припущень; для реалізації права кредиторів на відсторонення арбітражного керуючого в судовому порядку необхідним є належно оформлене волевиявлення компетентного органу кредиторів (у цій справі воля кредиторів була реалізована через рішення зборів кредиторів, оформлене відповідним протоколом);
- у постанові Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 904/3763/21 викладено правові висновки, згідно з якими: сама належність представника ініціюючого кредитора та арбітражного керуючого до одного роботодавця не свідчить автоматично ані про потенційний конфлікт інтересів, ані про заінтересованість арбітражного керуючого у справі; для правомірного відхилення кандидатури арбітражного керуючого з таких підстав потрібне встановлення конкретних факторів, що впливають на незалежність арбітражного керуючого від учасника справи;
- попереднє представництво в окремих справах іншої юридичної особи — ще менш значущий зв`язок, ніж спільний роботодавець;
- у постанові Верховного Суду від 27.10.2022 у справі № 904/1907/15 викладено правові висновки, згідно з якими перелік заінтересованих осіб у статті 1 КУзПБ не є абсолютно вичерпним, водночас для віднесення особи до кола заінтересованих необхідне встановлення реального зв`язку, який об`єктивно ставить під сумнів неупередженість арбітражного керуючого, натомість абстрактні та непідтверджені припущення для цього недостатні;
- з практики Верховного Суду випливають такі висновки: для висновку про конфлікт інтересів потрібні встановлені та доведені факти приватного інтересу або інші обставини, що реально унеможливлюють неупереджене виконання повноважень; професійні контакти, спільна участь у справах, спільний роботодавець чи попереднє представництво іншої особи не є автоматичним доказом заінтересованості; у разі посилання на імперативне право кредиторів на відсторонення арбітражного керуючого суд має встановити наявність саме належного рішення компетентного органу кредиторів, а не підміняти таке рішення припущенням про те, як кредитор міг би проголосувати;
- в оскаржуваній ухвалі суд не встановив і не навів жодної з таких обставин: наявності між скаржником і боржником особистих, сімейних, дружніх, ворожих, корпоративних чи фінансових відносин; участі скаржника в управлінні боржником або контролю скаржника над боржником чи боржника над скаржником; будь-яких правочинів між скаржником і боржником; отримання скаржником конфіденційної інформації саме від ОСОБА_1 як від особистого клієнта; обставин, які об`єктивно робили б неможливим подальше виконання скаржником повноважень керуючого реструктуризацією;
- висновок про те, що боржник «мав власний правовий інтерес» у попередніх справах, не встановлює приватного інтересу арбітражного керуючого; правовий інтерес боржника в іншій справі не є тотожним ані клієнтським відносинам між боржником і арбітражним керуючим, ані особистому інтересу останнього в результаті поточної процедури неплатоспроможності;
- за правилами статей 74, 76– 79 та 86 ГПК України обставини, на які посилається учасник справи, повинні бути доведені належними, допустимими та достатніми доказами, натомість у цій справі від попереднього професійного представництва інтересів юридичної особи суд без належного мотивування перейшов до висновку про конфлікт інтересів щодо фізичної особи — боржника;
- Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц прямо зазначила: обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень; цей висновок відтворено також у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1915/18 та є незмінним орієнтиром при вирішенні питань доказування в усіх категоріях господарських справ;
- якщо виходити з того, що місцевий суд мав намір застосувати імперативний механізм відсторонення арбітражного керуючого незалежно від наявності підстав, такий механізм міг бути реалізований лише за наявності належно оформленого волевиявлення компетентного органу кредиторів, оскаржувана ухвала не містить посилання на протокол зборів кредиторів, яким було б прийнято рішення про відсторонення ОСОБА_3 або про запропонування кандидатури ОСОБА_4 ;
- суд не встановив існування рішення зборів кредиторів, а підмінив його власним посиланням на те, що ОСОБА_2 мав 100 % голосів, однак кількість голосів визначає лише можливий результат голосування, але не усуває потреби у самому голосуванні, дотриманні порядку денного та оформленні рішення відповідним протоколом;
- Верховний Суд у справі № 922/3369/19, розглядаючи імперативне відсторонення, виходив із того, що воля кредиторів була реалізована через рішення зборів кредиторів, оформлене протоколом № 1, отже, ця постанова не підтверджує можливості автоматично ототожнювати окрему заяву єдиного кредитора з рішенням зборів кредиторів;
- керуючий реструктуризацією 15.03.2026 скликав збори кредиторів на 26.03.2026, а 25.03.2026 — у зв`язку з повідомленням представника кредитора про неможливість особистої участі — збори було перенесено у формат опитування; пропозиції щодо порядку денного, включаючи питання про звіт арбітражного керуючого та схвалення плану реструктуризації боргів, були направлені кредиторові; протокол зборів кредиторів з рішенням про відсторонення скаржника до суду не подавався; отже, станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали відсутні встановлені судом дані про належне рішення зборів кредиторів щодо відсторонення скаржника чи щодо призначення нового керуючого реструктуризацією; за таких обставин застосування абзацу третього частини четвертої статті 28 КУзПБ було помилковим;
- у справі про неплатоспроможність фізичної особи новий керуючий реструктуризацією призначається господарським судом за клопотанням зборів кредиторів, проте в оскаржуваній ухвалі замість клопотання зборів кредиторів міститься посилання на заяву представника кредитора та заяву самого ОСОБА_4 про участь у справі, що не відповідає порядку, передбаченому абзацом другим частини першої статті 28 КУзПБ;
- отримання винагороди за виконання повноважень є конституційно гарантованим правом та не утворює «приватного інтересу» у розумінні Закону України «Про запобігання корупції»;
- у відзиві від 02.04.2026 скаржник прямо зазначав, що він не представляв особисто ОСОБА_1 , не отримував від нього конфіденційної інформації як від клієнта, не перебуває з ним у відносинах залежності та що припущення про конфлікт інтересів не підкріплене жодним доказом, і ці доводи не були спростовані оскаржуваною ухвалою, що є порушенням вимог статті 236 ГПК України щодо мотивованості судового рішення;
- суд першої інстанції у мотивувальній частині ухвали зазначив, що постанови Верховного Суду, на які посилався скаржник у своєму відзиві, «відсутні в ЄДРСР», і фактично відхилив правову аргументацію скаржника з цих підстав, однак такий підхід суперечить фундаментальному принципу судочинства jura novit curia («суд знає закон») (постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 та у постанові від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц); навіть якщо конкретна постанова Верховного Суду не знайдена судом за вказаними реквізитами в ЄДРСР, це не може бути підставою для відмови у застосуванні чинних норм матеріального права — статті 28 ч. 3 КУзПБ та статті 1 Закону України «Про запобігання корупції»; суд зобов`язаний був самостійно кваліфікувати спірні правовідносини.

Узагальнені заперечення кредитора ( ОСОБА_5 ).

У відзиві на апеляційну скаргу представник кредитора наводить такі аргументи на спростування доводів боржника:
- норми Кодексу України з процедур банкрутства спрямовані не лише на усунення вже існуючого фактичного впливу на процедуру банкрутства, а й на недопущення виникнення будь-яких обставин, які можуть викликати обґрунтовані сумніви у незалежності, об`єктивності та неупередженості арбітражного керуючого;
- Закон не вимагає доведення факту вчинення неправомірних дій арбітражним керуючим або настання негативних наслідків для кредиторів, достатньою є наявність об`єктивних обставин, які можуть викликати обґрунтовані сумніви у його незалежності та неупередженості;
- арбітражний керуючий Шершень Ю.С. неодноразово здійснював представництво у судових справах, безпосередньо пов`язаних із боржником ОСОБА_1 , у яких останній мав власний правовий інтерес;
- мова йде не про випадковий або формальний професійний контакт, а про неодноразову участь арбітражного керуючого у справах, безпосередньо пов`язаних із боржником та його правовими інтересами у спорах з кредиторами цього боржника;
- посилання апелянта на відсутність особистих, сімейних чи корпоративних зв`язків із боржником не спростовує встановленого судом факту існування професійних правовідносин та участі арбітражного керуючого у справах, безпосередньо пов`язаних із боржником;
- Кодекс України з процедур банкрутства не містить вичерпного переліку обставин, які можуть свідчити про конфлікт інтересів чи заінтересованість арбітражного керуючого;
- арбітражний керуючий у процедурі неплатоспроможності повинен бути не лише формально незалежним, але й таким, щодо якого відсутні будь-які обґрунтовані сумніви у його неупередженості;
- доводи апеляційної скарги про те, що суд нібито ґрунтувався виключно на припущеннях, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції були встановлені конкретні фактичні обставини попередньої професійної участі арбітражного керуючого у справах, пов`язаних із боржником;
- сам факт неодноразового процесуального представництва у справах, де боржник мав власний правовий інтерес, вже є достатньою об`єктивною обставиною для виникнення сумнівів щодо незалежності арбітражного керуючого;
- доводи щодо відсутності окремого протоколу зборів кредиторів є формальними та не спростовують факту волевиявлення єдиного кредитора у справі, який володіє 100% голосів кредиторів, а тому його волевиявлення об`єктивно відображає рішення зборів кредиторів та не може бути змінене внаслідок будь-якого іншого голосування; відсутність окремого формального протоколу не впливає на суть прийнятого рішення та не спростовує права кредитора ініціювати питання про відсторонення арбітражного керуючого;
- посилання апелянта на постанови Верховного Суду не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції, оскільки у наведених справах Верховний Суд виходив із необхідності оцінки конкретних обставин кожної справи та правильності здійснення самої процедури, водночас у цій справі господарським судом такі обставини були належним чином встановлені та оцінені у їх сукупності;
- підставою для відсторонення арбітражного керуючого є не факт отримання винагороди, а наявність обставин, що викликають обґрунтовані сумніви у його неупередженості та незалежності під час здійснення повноважень керуючого реструктуризацією;
- твердження апелянта про порушення судом принципу jura novit curia є безпідставними, оскільки суд першої інстанції самостійно застосував норми Кодексу України з процедур банкрутства та надав належну правову оцінку встановленим обставинам справи;
- клопотання про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень має містити кандидатуру арбітражного керуючого для його призначення для виконання повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність), отже, суд в цьому випадку може призначити для виконання повноважень арбітражного керуючого, кандидатура якого запропонована в клопотанні;
- призначення керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Липського С.І. або будь – якого іншого арбітражного керуючого ніяк не зачіпає права та інтереси апелянта, який має право оскаржувати лише його відсторонення; особами, права та інтереси яких можуть бути порушені недотриманням порядку призначення арбітражного керуючого є кредитори, а не арбітражний керуючий, відсторонений від виконання повноважень;
- існуючий тимчасовий порядок призначення керуючого реструктуризацією саме за заявою боржника також створює умови для виникнення такого конфлікту, матеріалами справи підтверджуються ознаки дій (бездіяльності) в інтересах боржника та всупереч інтересам кредиторів арбітражного керуючого Шершня Ю.С.;
- в звіті про результати перевірки декларацій боржника арбітражний керуючий Шершень Ю.С. не відмітив явні недоліки та неповноту даних щодо членів сім`ї боржника, осіб які проживають з боржником, також не дослідив обставини переходу права власності боржника на нерухоме майно до його колишньої дружини, відчуження корпоративних прав боржника та інші обставини, не підготував план реструктуризації боргів, що відповідав би вимогам закону та фактично здійснював імітацію дій зі скликання зборів кредиторів для подальшого обґрунтування вини кредиторів у відсутності рішення щодо реструктуризації боргів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції. 

Предметом апеляційного оскарження є ухвала про відсторонення арбітражного керуючого від здійснення повноважень керуючого реструктуризацією за клопотанням єдиного кредитора боржника, обґрунтованим наявністю потенційного конфлікту інтересів.
Відповідно ч.1 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, водночас, відповідно до ч.3 цієї статті під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).
Відповідно до ч.5 ст.12 КУзПБ порушення арбітражним керуючим вимог Закону України «Про запобігання корупції», а також виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів під час здійснення арбітражним керуючим повноважень є підставою для відсторонення його від виконання обов`язків арбітражного керуючого під час провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), про що господарський суд виносить ухвалу.
Відповідно до п.4 ч.3 ст.28 КУзПБ розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією не можуть бути призначені арбітражні керуючі, які мають реальний чи потенційний конфлікт інтересів.
Відповідно до п.6 ч.4 ст.28 КУзПБ відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі наявності реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Відповідно до ст.1 КУзПБ термін “реальний конфлікт інтересів” та “потенційний конфлікт інтересів” вживаються у цьому Кодексі у значеннях, наведених у Законі України “Про запобігання корупції”.
Відповідно до визначень, наведених у статті першій Закону України “Про запобігання корупції”:
- потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;
- реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Приватним інтересом відповідно до вказаного Закону є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується апелянтом те, що арбітражний керуючий Шершень Юрій Сергійович є адвокатом і він представляв інтереси ТзОВ «Беркут ЛТД» у справах №347/237/21 та №0910/2-103/2011.
Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань директором ТзОВ «Беркут ЛТД» є ОСОБА_1 (боржник).
Цю обставину підтверджує боржник, вказуючи відповідну інформацію у майнових деклараціях.
За змістом судових рішень, оприлюднених в Єдиному державному реєстрі судових рішень, у справі №347/237/21 встановлено, що ОСОБА_3 впродовж тривалого часу (з лютого 2021 року до серпня 2024 року) представляв інтереси ТзОВ «Беркут ЛТД» як позивача у спорі про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги, при цьому ОСОБА_1 брав участь у цій справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача. За обставинами спору, ОСОБА_1 виступав поручителем за кредитними зобов`язаннями ТзОВ «Беркут ЛТД».
Також ОСОБА_3 представляв в суді інтереси ТзОВ «Беркут ЛТД» у справі №0910/2-103/2011 про стягнення кредитної заборгованості, що розглядалась в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
У Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за здійснення представництва передбачено винагороду адвоката (гонорар), а також письмову форму договору про надання правничої допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відтак адвокат, здійснюючи впродовж тривалого часу представництво інтересів юридичної особи в цивільному та господарському судочинстві, укладає договір з цією юридичною особою, діє в межах предмету цього договору та отримує винагороду за надані послуги.
У Методичних рекомендаціях щодо застосування окремих положень Закону України “Про запобігання корупції” стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції НАЗК №13 від 21.10.2022, роз`яснено відмінність між реальним та потенційним конфліктом інтересів. 
При потенційному конфлікті інтересів у особи наявний приватний інтерес у сфері, в якій вона виконує свої службові/представницькі повноваження. Така ситуація надалі впливатиме на об`єктивність особи під час реалізації повноважень. 
При реальному конфлікті інтересів особа реалізує (повинна реалізувати) свої повноваження у сфері, де наявний приватний інтерес. Це викликає суперечність між повноваженнями і приватним інтересом, яка впливає на об`єктивність вчинення дій чи прийняття рішень.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що доводи арбітражного керуючого Шершня Ю.С., викладені в апеляційній скарзі, зводяться до того, що в оскаржуваній ухвалі не встановлено наявності реального конфлікту інтересів.
Натомість, на переконання колегії суддів, Шершень Ю.С. як адвокат, що тривалий час здійснював представництво ТзОВ «Беркут ЛТД», мав впродовж цього часу приватний - майновий (отримання прибутку) та немайновий (ділова репутація адвоката щодо забезпечення успішного та ефективного представництва клієнта в суді) інтерес у ділових відносинах з директором як виконавчим органом ТзОВ «Беркут ЛТД» - ОСОБА_1 .
За таких обставин, виконуючи обов`язки керуючого реструктуризацією у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , зокрема, щодо перевірки майнових декларацій боржника, виявлення усіх майнових активів боржника, арбітражний керуючий Шершень Ю.С. діятиме в умовах потенційного конфлікту інтересів, що може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, та є достатньою правовою підставою для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень керуючого реструктуризацією у справі відповідно до п.6 ч.4 ст.28 КУзПБ.
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до п.6 ч.4 ст.28 КУзПБ наявність потенційного конфлікту інтересів є самостійною та достатньою правовою підставою для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень керуючого реструктуризацією, при цьому, відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою.
Відтак заявити клопотання про відсторонення керуючого реструктуризацією вправі будь-який учасник справи, з огляду на що слід відхилити доводи апелянта про те, що єдиний кредитор у справі не міг ініціювати таке відсторонення без рішення комітету кредиторів, оформленого відповідним протоколом.
При цьому, відповідно до ч.4 ст.28 КУзПБ клопотання про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень має містити кандидатуру арбітражного керуючого для його призначення для виконання повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність), отже безпідставними також є твердження апелянта про те, що кредитор не був вправі пропонувати кандидатуру арбітражного керуючого Липського С.І. для участі у справі без відповідного рішення загальних зборів кредиторів. Щодо цього доводу слід зазначити, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що заявник клопотання є єдиним кредитором боржника та володіє 100% голосів.
Правові висновки, викладені у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.05.2021 у справі №922/3369/19, на які покликається апелянт не є релевантними до фактичних обставин цієї справи, оскільки у справі №922/3369/19 розглядалось питання відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень розпорядника майна у зв`язку з неналежним виконанням цих повноважень на підставі рішення комітету кредиторів, а не зв`язку з наявністю конфлікту інтересів на підставі клопотання учасника справи.
Окрім того, 20.03.2023 до Кодексу України з процедур банкрутства внесено зміни, серед іншого, введено поняття потенційного та реального конфлікту інтересів.
Зокрема, Законом № 2971-IX від 20.03.2023 доповнено пункт шостий абзацу другого частини 4 статті 28 КУзПБ (які мають конфлікт інтересів) словами «реальний чи потенційний».
Таким чином, правові висновки Верховного Суду, зроблені щодо застосування ст.28 КУзПБ в редакції до 20.03.2023, на які покликається апелянт (у постанові від 20.05.2021 у справі №922/3369/19, від 08.09.2022 у справі №904/3763/21, від 27.10.2022 у справі № 904/1907/15) не є релевантними до спірних правовідносин.
В мотивувальні частині оскарженої ухвали суд першої інстанції встановив, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні постанови, на правові висновки у яких в своїх запереченнях послався арбітражний керуючий (постанови Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 910/425/24; від 24.11.2022 у справі № 910/10741/21; від 14.06.2023 у справі № 922/3537/21; від 03.10.2024 у справі № 910/425/24; від 18.12.2024 у справі № 914/2450/22; від 11.02.2025 у справі №910/129/23; від 20.02.2025 у справі № 912/905/24; від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16; від 05.08.2020 у справі № 922/3249/16).
Апелянт не спростовує обставин того, що він зазначив у процесуальному документі, поданому суду, посилання на неіснуючі правові позиції, проте, вважає, що суд першої інстанції мав застосувати принцип jura novit curia («суд знає закон») та самостійно кваліфікувати спірні правовідносини.
Колегія суддів наголошує, що характер наведених у поданих суду першої інстанції запереченнях арбітражного керуючого посилань на правові позиції Верховного Суду, які фактично не існують або не мають жодного стосунку до заявлених доводів, є грубим викривленням судової практики та можуть свідчити про використання інструментів штучного інтелекту, результатом чого стали галюцинації, тобто хибна інформація, подана як достовірна. 
Такі дії кваліфікуються, як недобросовісне використання інструментів ШІ та прояв неповаги до суду. При цьому, використання ШІ для підготовки процесуальних документів саме по собі не заборонене, однак відповідальність за достовірність викладених відомостей повністю несе учасник справи.
В порядку положень ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржену ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.04.2026 у справі №909/1415/25 слід залишити без змін.
В порядку ст.129 ГПК України судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, слід покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні вимог арбітражного керуючого Шершня Юрія Сергійовича від 24.04.2026 (вх. №01-05/1253/26 від 27.04.2026) – відмовити.
2. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 15.04.2026 у справі №909/1415/25 – залишити без змін.
3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги – покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 22.06.2026.

Головуючий суддя Желік М.Б. 

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.