КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 490/130/26
Провадження № 2/488/1698/26 р.

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

24.06.2026 року            м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої по справі – судді Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання – Коваль А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом Органу опіки та піклування в особі виконкому Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

На підставі ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.01.2026 року в провадження Корабельного районного суду надійшла цивільна справа за позовом Органу опіки та піклування в особі виконкому Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав.
08.01.2026 року позивач, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, в інтересах неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить: позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь органу опіки та піклування Миколаївської міської ради на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі частини від заробітку кожного.
В обґрунтування заявленого позову позивачем зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але всупереч ст. 150 Сімейного кодексу України неналежно виконують батьківські обов`язки, зловживають спиртними напоями, не приділяють належної уваги вихованню та розвитку дитини.
Позивач зазначає, що сім`я потрапила в поле зору Служби у справах дітей адміністрації Центрального району, коли надійшла інформація від правоохоронних органів, що 26.11.2025 до КНП «Міська дитяча лікарня № 2» за актом на знайдену дитину доставлено малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У повідомленні зазначалося, що дитина знаходилася без нагляду дорослих на балконі п`ятого поверху багатоповерхівки та кидала у перехожих різні предмети. Хлопець мав неохайний вигляд, одягнений у джинси без нижньої білизни. Батьки знаходилися у стані алкогольного сп`яніння, на батьків було складено протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП для притягнення їх до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків.
01.12.2025 спеціалістами служби у справах дітей Центрального району Миколаївської міської ради сумісно з фахівцем МЦСС та представником ювенальної превенції МРУП було обстежено умови проживання дитини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Житло за вказаною адресою батьками орендується, знаходиться на 5 поверсі багатоповерхівки. У квартирі одна кімната переділена на 2 частини: більша частина для батьків, менша для дитини, є кухня та санвузол. Дитина має окреме спальне місце та поличку для книг, але відсутнє окреме постійне місце для навчання.
Умови проживання не відповідають санітарно - гігієнічним нормам, продуктів харчування під час відвідування не виявлено, багато брудного посуду, речі по квартирі розкидано, відчувається стійкий неприємний сморід.
При спілкуванні спеціалістів служби у справах дітей адміністрації Центрального району з батьками дитини вдалося встановити, що після повномасштабного вторгнення рф в Україну сім`я переїхала з м. Мирнограда, Донецької області до м. Миколаєва та зареєстрована як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 . Згодом сім`я змінила адресу проживання на АДРЕСА_1 , звідки й було вилучено малолітнього ОСОБА_3 . 
Під час розмови батьки повідомили, що дитина була виявлена поліцією, коли перебувала на балконі сусідки. Вони вважали, що син перебував під її наглядом. Під час відвідування батько перебував у нетверезому стані, від нього відчувався стійкий запах алкоголю. За зовнішнім виглядом матері дитини спеціалістами служби було зрозуміло, що жінка часто пиячить. Крім того, у її поведінці виявлені ознаки конфліктних відносин з батьком дитини, адже з слів вона ночувала у сусідки, а на її обличчі були наявні синці.
За тиждень перебування хлопчика у лікарні батьки жодного разу його не відвідали, не поцікавились станом здоров`я та місцем перебування сина, не вживали жодних заходів щодо повернення дитини. Дитина має ваду рук (вроджена двобічна синдактилія II - III пальців обох кистей). Батьки не вживали заходів для відповідної операції. 
3 батьками проведено бесіду щодо способу життя та виконання батьківських обов`язків, роз`яснено неприпустимість залишення дитини без нагляду, неприпустимості вчинення насильства відносно дитини та у її присутності, попереджено про відповідальність за їх неналежне виконання. 
Представник позивача вказав, що батьки визнають, що дитину було вилучено у зв`язку з тим, що хлопчик знаходився без нагляду. Матір зобов`язалась не вживати алкогольні напої та створити належні умови проживання для дитини. Батькам надано рекомендації щодо створення належних умов проживання та утримання дитини, наголошено на необхідності подолання алкогольної залежності та працевлаштування. 
Під час спілкування спеціалістів служби з дитиною у лікарні, відчувалося, що йому дуже сильно не вистачає батьківської уваги та піклування. Хлопчик активний, кмітливий та допитливий, легко підтримує комунікацію з дорослими. ОСОБА_5 про батьків відгукується позитивно, але підтверджує, що вони часто вживають алкоголь. Додому з лікарні немає бажання повертатися, висловив бажання залишитися у лікарні або поїхати до центру реабілітації. 
Згідно з характеристики МРУП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за місцем проживання ( АДРЕСА_1 .), характеризуються негативного боку, схильні до зловживання алкогольними напоями.
У зв`язку із тим, що дитина опинилися в складних життєвих обставинах, після обстеження в КНП «Міська дитяча лікарня №2» 04.12.2025 ОСОБА_3 тимчасово влаштовано до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Південноукраїнської міської ради». 
За інформацією Миколаївського міського центру соціальних служб, дана сім`я перебувала під соціальним супроводом з 14.08.2025 року. Фахівці характеризують ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як батьків, які неналежно виконують батьківські обов`язки, безвідповідальні, агресивні, постійно пиячать та не створюють належні умови утримання та виховання дитини. Заходи, передбачені планом соціального супроводу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не виконують, рекомендацій спеціалістів не дотримуються, тому дана сім`я знята із соціального супроводу. 
Враховуючи, що батьки не бажають змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків та спосіб життя, неналежно ставляться до виховання та утримання дитини, рекомендації щодо догляду та розвитку дитини не виконують, перебування з ними малолітньої дитини загрожує її життю та здоров`ю. Усі вищезазначені факти підтверджуються долученими до цієї позовної заяви доказами. 
Питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 11.12.2025. Батьки не були присутніми, хоча вони були заздалегідь повідомлені про дату та місце проведення комісії. За результатами розгляду питання службі у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради було рекомендовано готувати позов та висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьків ОСОБА_3 батьківських прав.
Керуючись вищезазначеним, рекомендаціями комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 11.12.2025 року, враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з даним позовом в інтересах неповнолітньої дитини.
27.01.2026 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва зазначену цивільну справу передано на розгляд до Корабельного районного суду м. Миколаєва за підсудністю.
27.02.2026 року матеріали цивільної справи за позовом Органу опіки та піклування в особі виконкому Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав надійшли до Корабельного районного суду м. Миколаєва.
27.02.2025 р. визначено суддю для розгляду справи та передано для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.03.2026 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 15.04.2026 року о 14:50 год. Одночасно запропоновано відповідачам у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.
Крім того, ухвалу суду від 05.03.2026 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачам.
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.05.2026 року провадженні у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 закрито, у зв`язку із смертю відповідача.
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.05.2026 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування в особі виконкому Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав. Справу призначено до судового розгляду на 24.06.2026 року.
У судове засідання, призначене на 24.06.2026 року, сторони повідомлені своєчасно та належним чином не з`явилися, причини їх неявки суду невідомі.
25.05.2026 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, у якій позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 підтримано в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач – ОСОБА_1 своїм правом на надання відзиву до суду проти задоволення позовних вимог не скористався, в судове засідання, призначене на 24.06.2026 року не з`явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У поштових повідомленнях від 31.03.2025 року та 13.05.2026 року, 10.06.2026 року листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, суд ухвалює рішення за відсутності сторін по справі. 
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги вмотивованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. 
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Громадянка ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_1 , є батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданого 03.01.2019 року Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. 
Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у відповіді на запит повідомив, що 20.10.2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі актового запису про шлюб змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».
Мати, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 значиться зареєстрованою як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до відповіді № 2421191 від 05.03.2026 з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери; фактична адреса проживання —  АДРЕСА_1 .
Батько, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться зареєстрованим як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до відповіді № 2421200 від 05.03.2026 з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери; фактична адреса проживання —  АДРЕСА_1 .
З листа Миколаївського міського центру соціальних служб вбачається, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 14.08.2025 року (протокол № 33) сім`ю гр. ОСОБА_2 взято під соціальний супровід Центру у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків. Гр. ОСОБА_2 схильна до вживання алкогольних напоїв та ведення асоціального способу життя.
Сім`ю неодноразово відвідували за вищевказаною адресою (18.09.2025, 23.09.2025, 29.09.2025 року), однак вдома нікого не було, на телефонні дзвінки жінка не відповідала.
01.10.2025 року під час чергового відвідування фахівцями Центру сім`ї гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 зі слів сусідів стало відомо, що сім`я змінила адресу проживання. У телефонній розмові жінка відмовилася повідомляти нову адресу проживання, була агресивна та висловлювалася нецензурною лайкою.
На неодноразові телефонні дзвінки фахівця Центру (03.10.2025, 07.10.2025, 17.10.2025 року) гр. ОСОБА_2 не відповідала.
28.10.2025 року у телефонній розмові з фахівцем Центру гр. ОСОБА_2 повідомила, що не змінювала адресу проживання. З нею було домовлено про відвідування, однак 04.11.2025 року вдома нікого не було, на телефонні дзвінки жінка не відповідала.
18.11.2025 року на телефонний дзвінок відповів співмешканець гр. ОСОБА_2 , який висловлювався нецензурною лайкою у бік фахівця Центру та відмовився передати слухавку ОСОБА_2 .
26.11.2025 року співробітниками патрульної поліції у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини малолітнього ОСОБА_3 було вилучено та доставлено до КНП ММР «Міська лікарня №2» з адреси: АДРЕСА_1 .
01.12.2025 року фахівцем Миколаївського міського центру соціальних служб сумісно з головним спеціалістом служби у справах дітей адміністрації Центрального району та представником ювенальної превенції МРУП ГУНП України в Миколаївській області було здійснено відвідування сім`ї гр. ОСОБА_2 , під час якого встановлено, що у помешканні не дотримуються санітарно-гігієнічні норми, брудно, речі розкидані, наявні ознаки вживання алкогольних напоїв, гр. ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
05.12.2025 року фахівцями Центру було здійснено повторне відвідування за адресою: АДРЕСА_1 . Під час якого співмешканець гр. ОСОБА_2 — гр. ОСОБА_1 — перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, був агресивний, висловлювався нецензурною лайкою в бік фахівців.
22.12.2025 року фахівцями Центру було здійснено відвідування за адресою проживання сім`ї. Двері відчинив гр. ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фахівцям. Гр. ОСОБА_2 перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим не могла спілкуватися з фахівцями.
Заходи, передбачені планом соціального супроводу, гр. ОСОБА_2 не виконувала, рекомендацій спеціалістів не дотримувалась. Мотивація до вирішення існуючих проблем сім`ї, повернення дитини на виховання та будь-якої співпраці зі спеціалістами Центру відсутня.
З листа Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 12.12.2025 № 980/07.01-18 вбачається, що 26.11.2025 до служби у справах дітей Центрального району надійшло повідомлення від адміністрації КНП ММР «Міська дитяча лікарня № 2» про вилучення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батьків — ОСОБА_1 та ОСОБА_4 — за адресою: АДРЕСА_1 .
У повідомленні зазначалося, що дитина перебувала без нагляду дорослих на балконі п`ятого поверху багатоповерхового будинку та кидала у перехожих різні предмети. Хлопчик мав неохайний вигляд, був одягнений у джинси без нижньої білизни. Батьки перебували у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим на них складено протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Згідно з довідкою від 23.06.2024 № 4804-5003336065, сім`я має статус внутрішньо переміщених осіб та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
01.12.2025 спеціалістами служби у справах дітей Центрального району спільно з фахівцем Миколаївського міського центру соціальних служб та представником ювенальної превенції МРУП ГУНП України в Миколаївській області було здійснено обстеження умов проживання дитини за вказаною адресою, за результатами якого встановлено, що умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам: у помешканні відсутні продукти харчування, наявна значна кількість брудного посуду, речі розкидані, відчувається стійкий неприємний запах.
Під час обстеження батько дитини — ОСОБА_1 — перебував у стані алкогольного сп`яніння, від нього відчувався різкий запах алкоголю. Повідомив, що житло орендує. Матері дитини — ОСОБА_2 — вдома не було, зі слів встановлено, що вона ночувала у сусідки. За зовнішніми ознаками та зі слів сусідів встановлено, що жінка зловживає алкогольними напоями.
Також встановлено, що дитина шкільне навчання не відвідує, до закладів дошкільної освіти не залучена, підготовка до навчання не здійснюється.
Протягом перебування дитини у закладі охорони здоров`я батьки жодного разу його не відвідали, не цікавилися станом його здоров`я та місцем перебування, заходів щодо повернення дитини не вживали.
Дитина має вроджену ваду розвитку — двобічну синдактилію II–III пальців обох кистей, однак батьками не вживалося заходів щодо її оперативного лікування.
З батьками проведено бесіду щодо неприпустимості вчинення насильства відносно дитини та у його присутності, а також роз`яснено правові наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків.
Батьки визнають факт вилучення дитини у зв`язку з перебуванням без нагляду та зобов`язувалися змінити спосіб життя, однак фактичних змін у поведінці не відбулося.
У зв`язку із тим, що дитина опинилися в складних життєвих обставинах, після обстеження в КНП «Міська дитяча лікарня № 2» 04.12.2025 ОСОБА_3 було тимчасово направлено службою до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Південноукраїнської міської ради».
З відповіді від 24.12.2025 № 01-23/643 на лист служби у справах дітей від 16.12.2025 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.12.2025 перебуває у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Південноукраїнської міської ради у зв`язку зі складними життєвими обставинами. Адаптація дитини до умов закладу є швидкою, фізичний розвиток відповідає віку, однак спостерігається низький рівень навчальної підготовки, недостатній розвиток базових знань та мовлення, дитина потребує постійної підтримки дорослих. Хлопчик активний, контактний, емоційно відкритий, позитивно реагує на заохочення, але має труднощі з формуванням навчальних навичок і довільної уваги.
Також зазначено, що батьки дитини заклад не відвідували, на зв`язок не виходили та інтересу до стану здоров`я і розвитку дитини не виявляли. Рівень прив`язаності до батьків оцінюється як знижений або порушений, оскільки дитина не згадує батьків, не ідентифікує себе як частину сім`ї, а за результатами психологічної діагностики простежується відсутність стійкої емоційної прив`язаності та дефіцит сімейних зв`язків.
З наданої до суду характеристики Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області вбачається, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується негативно, з сусідами відносин не підтримує, зловживає алкогольними напоями, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 178 ч.1, ч.2, ст. 175-1 ч.1, ч.2 КУпАП, а також 22.12.2025 року – за ст. 184 ч.1 КУпАП за невиконання батьківських обов`язків.
Громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується посередньо, з сусідами відносин не підтримує, раніше не судимий, однак 22.10.2025 року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 178 ч.1 КУпАП (розпивання алкогольних напоїв у громадських місцях). Інших компрометуючих матеріалів щодо нього не встановлено.
Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батьків від виховання своїх неповнолітніх дітей.
На підставі висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, наданого до суду, вбачається, що відповідачі — ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак неналежно виконують батьківські обов`язки, зловживають алкогольними напоями, не забезпечують належних умов проживання, виховання та розвитку дитини.
Зазначеним висновком встановлено, що дитина неодноразово перебувала в умовах, небезпечних для її життя та здоров`я, була вилучена з сім`ї у зв`язку з перебуванням без нагляду дорослих та фактичним неналежним доглядом з боку батьків, які після цього не цікавилися її станом та не вживали заходів щодо повернення дитини. Орган опіки та піклування, враховуючи сукупність встановлених обставин, дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим повторно 11.03.2026 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Ухвалою суду від 20.05.2026 року провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_4 закрито у зв`язку з її смертю.
За таких обставин суд розглядає позовні вимоги лише в частині позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлені судом обставини свідчать про систематичне невиконання ним батьківських обов`язків та наявність підстав, передбачених Сімейним кодексом України, для позбавлення його батьківських прав.
Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року № 3 “Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав” ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Як передбачено у статті 245 СК України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу.
Згідно з ст. 8 Закону України “Про охорону дитинства” кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 11 цього Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно з статтею 12 Закону України “Про охорону дитинства” виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до статті 15 вказаного Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.
При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою, що відповідач свідомо не виконують своїх обов`язків по вихованню дітей.
Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані утримувати, виховувати, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Статтею 164 СК України встановлені підстави позбавлення батьківських прав, а саме ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно з ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.
Верховний Суд України у своїй Постанові “Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав” № 3 від 30.03.2007 року зазначає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Верховний Суд України, узагальнюючи практику розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008 року, звернув увагу на те, що позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини.
У ч 1. ст. З Конвенції “Про права дитини” зазначається, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
З вимог ч. 2 ст. 166 СК України та ч. 3 ст. 13 Закону України “Про охорону дитинства” вбачається, що особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку по утриманню дитини. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст. 193 СК України. 
Виходячи з положень ч.2 та ч.3 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.
Виходячи з вищевикладеного, діючи в першу чергу в найвищих інтересах дитини, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги Органу опіки та піклування ВК ММР та позбавити відповідачів батьківських прав відносно неповнолітніх дітей та стягнути аліменти на їх утримання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Оцінюючи надані докази та враховуючи, що особи позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку по утриманню дитини, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи моменту звернення до суду, тобто з 08.01.2026 року, і до досягнення ним повноліття. 
Суд також роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст. 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача з кожного окремо на користь держави судовий збір за позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів ( 1211,20 грн. + 1211,20 грн. = 2422,40 грн.), у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду з позовними вимогами на підставі Закону України “Про судовий збір”. 
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».
Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 351-355 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позов Органу опіки та піклування в особі виконкому Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав — задовольнити.
Позбавити  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 ) батьківських прав відносно дитини: сина — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь законних представників дитини:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду, тобто з 08.01.2026 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір за дві позовні вимоги у загальному розмірі 2422,40 грн.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне найменування сторін по справі:
Позивач — Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, код ЄДРПОУ: 04056612, адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20;
Відповідач  —   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 ;
Третя особа — Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, код ЄДРПОУ: 20899385, адреса: м. Миколаїв, вул. Інженерна, 1А.

Повний текст рішення складений 30.06.2026 р.

Суддя Яна Анатоліївна Чернявська