Справа № 308/2035/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026071170000003 від 01.01.2026 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Верхнє Турківського району Львівської області, громадянки України, з середньою освітою, яка працює в АТ «Укрзалізниця», заміжньої, яка має на утриманні малолітнього сина, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, 
встановив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в умовах воєнного стану, таємно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, та з корисливим мотивом, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, 01.12.2025 близько 16:16 год., перебуваючи у магазині «Єва» за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, м. Чоп, вул. Квіткова, буд. 25, шляхом вільного доступу з прилавків, здійснила крадіжку жіночої туалетної води «Versace Bright Crystal» об?ємом 50 мл., чим завдала матеріальну шкоду Товариству з обмеженою відповідальністю «РУШ» у розмірі 4198,00 грн. Після цього зникла з місця події, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.
При виконанні судом вимог ст.348 КПК України обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що їй зрозуміла суть обвинувачення, та що вона визнає себе винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та бажає давати показання. Обвинувачена зазначила, що з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, повністю згідна, окрім того, щиро розкаялася та просила суд суворо її не карати.
У судовому засіданні прокурор просила провести розгляд справи у спрощеному порядку, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих даних про її особу.
Представник потерпілої особи ТОВ «РУШ» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи наявна заява останньої, згідно з якою просить проводити судовий розгляд без її участі. Обвинувачення підтримує в повному обсязі.
Оскільки прокурор, обвинувачена та представник потерпілої особи, не заперечували щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачена визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 349 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових документів, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд оцінює, що показання обвинуваченої в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, у суду не має.
Суд, обмежившись допитом обвинуваченої, її визнанням вини у вчиненому, та дослідженими письмовими документами, доходить висновку, що дії останньої органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, та вина ОСОБА_4 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, а саме, таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, є доведеною.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але й переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно відповідати скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченій, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення такого: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, дані про особу винної; відшкодування обвинуваченою шкоди в повному обсязі. Щодо даних про особу винної, то в судовому засіданні встановлено та підтверджується відповідними доказами те, що обвинувачена не перебуває на обліку лікарів-психіатра і фтизіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, перебуває у стані вагітності.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є: щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, вчинення кримінального правопорушення у стані вагітності.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України відсутні.
На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу винної, її ставлення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових злочинів їй необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Разом із цим, суд, з урахуванням фактичних обставин справи, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, її щире каяття, повне відшкодування шкоди потерпілій стороні, інші наведені обставини, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України і звільнити її від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть її виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового кримінального правопорушення.
Європейський суд з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року зазначив, що покарання, як втручання держави в особисте приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, 122, 124 КПК України, з обвинуваченої слід стягнути на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1782,80 грн. за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-26/209-ТВ.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченій на стадії досудового розслідування, на час постановлення вироку закінчився. Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченій суд не вбачає.
Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. 349, 374, 376, 395 КПК України, суд 
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженої.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-26/209-ТВ від 09.01.2026 у розмірі 1 782,80 грн. 
Речові докази у справі, а саме: диск «CD-R 700МВ, 80 min» з відеозаписами з камери внутрішнього відеоспостереження з магазину «Єва», залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1