19.05.2026

Справа № 720/1270/26
Провадження 3/720/278/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши в залі суду міста Новоселиця справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 , за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності у зв`язку із тим, що 04 травня 2026 року близько 13 години 30 хвилин вона перебуваючи по АДРЕСА_1 погрожувала неприємностями громадянці ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян.
В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні даного правопорушення не визнала та пояснила, що 04 травня 2026 року перебуваючи по  АДРЕСА_1 в неї дійсно виникли певні суперечності з ОСОБА_2 , однак вона не погрожувала неприємностями. Пояснила, що вказані дії вчинила саме ОСОБА_2 , яка підійшла до неї почала погрожувати неприємностями.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення з наступних підстав. 
Так, згідно положень ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення надається оцінка саме обставинам, які були викладені в протоколі.
За змістом ст.ст. 251, 280 КУпАП доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення належними та допустимими доказами підлягає подія щодо вчинення адміністративного правопорушення, вина особи у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності на інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 173 КУпАП відповідальність особи настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, а згідно ст. 9 КУпАП обов`язковою умовою скоєння адміністративного правопорушення є наявність вини з боку порушника.
Порушення ОСОБА_1 передбачене ст. 173 КУпАП обґрунтовано протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями потерпілої. 
Однак, вищенаведений доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не можна вважати достатнім та допустимим виходячи з наступного. 
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Так, протокол про адміністративне правопорушення складено без участі свідків, які б могли підтвердити факт адміністративного правопорушення, що на думку суду не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення. 

Інших доказів, які б могли підтвердити факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 у матеріалах справи не має.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. 
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.
Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.
Враховуючи на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують факт вчинення правопорушення з боку ., а відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП не доведена, у зв`язку із чим провадження по справі слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 173, 247 п.1 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя         Ляху Г.О.