Справа № 132/4387/25
Провадження № 22-ц/801/1172/2026
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року	Справа № 132/4387/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Рибчинського В.П., Оніщука В.В.,
за участі секретаря судового засідання: Ходакової М.Г.
заявник : ОСОБА_1 
заінтересовані особи: Головне управління Національної гвардії України, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 20.03.2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб - Головного управління Національної гвардії України, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
Встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, за участі заінтересованих осіб - Головного управління Національної гвардії України, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Вказувала, що вона ,починаючи з 16.02.2005 року проживала однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , по АДРЕСА_1 , де вони вели спільне господарство, мали спільний побут, спільні витрати, спільний бюджет та взаємні права та обов`язки . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України (зі слів матері). ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання бойового завдання із стримування військової агресії російської федерації ОСОБА_2 загинув в районі населеного пункту Миролюбівка Покровського району Донецької області. Оскільки ОСОБА_1 не може реалізувати свої права пов`язані із отриманням соціальних виплат, пільг, субсидій та грошової компенсації у зв`язку із смертю ОСОБА_4 та отримати статус члена сім`ї загиблого захисника України, просила встановити факт спільного проживання її та ОСОБА_4 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 16.02.2005 року по день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Калинівського районного суду від 20.03.2026 року заяву ОСОБА_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, залишено без розгляду. Клопотання Головного управління Національної гвардії України про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, у зв`язку з наявністю спору про право задоволено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила вищезазначену ухвалу скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права ,а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказала, що наявність у померлого ОСОБА_4 інших родичів не доводить, що між ними та заявницею існує спір про право, оскільки судом не встановлено, що хтось із таких осіб оспорює право ОСОБА_1 на отримання соціальних виплат або можливо буде оспорювати в майбутньому. Окрім того , ОСОБА_1 не зверталася до Головного управління Національної гвардії України та не отримувала відмови щодо призначення грошової виплати, а тому вона позбавлена можливості звертатися до суду в порядку позовного провадження. Також посилання суду на наявність інших судових проваджень за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не доводить наявності спору про право, оскільки у даних справах на час постановлення ухвали не було винесено рішення по суті, справи не є тотожними за суб`єктним складом. Суд не надав оцінки доказам щодо спільного проживання та ведення спільного побуту заявниці та  ОСОБА_4 ,  наданим ОСОБА_1 до заяви.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає ,що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду ,суд виходив із того, що у даній справі відсутні умови для розгляду її в порядку окремого провадження, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю  ОСОБА_1 та ОСОБА_4  без шлюбу прямо впливає на виникнення та розподіл майнових прав, зокрема щодо отримання одноразової грошової допомоги та можливого спадкування. При цьому існує коло інших осіб таких як племінники  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , який встановлює факт того, що він є сином загиблого  ОСОБА_4  , які претендують або можуть претендувати на ці ж права, що свідчить про наявність реального спору про право, який підлягає розгляду лише в позовному провадженні.
Колегія суддів, вважає ,що суд невірно встановив обставини справи і застосував норми права у цих правовідносинах, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.
Доводи апеляційної скарги про те, що наявність у  ОСОБА_4 інших родичів не доводить, що між ними та заявницею ОСОБА_1 існує спір про право, оскільки судом не встановлено, що хтось із таких осіб оспорює право ОСОБА_1 або можливо буде оспорювати в майбутньому, заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Апеляційним судом встановлено, що у загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 та заявника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , запис про батька якого у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, зі слів матері, оскільки на момент народження дитини, його батьки не були одружені. 
На момент звернення ОСОБА_1 із цією заявою, її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вже набув повноліття, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Із ЄДРСР, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області, в порядку окремого провадження, із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт того, що загиблий військовослужбовець ОСОБА_4 є його батьком. У даній справі, ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 15.10.2025 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу.
Таким чином, на час розгляду заяви ОСОБА_1 правові підстави вважати претендентом на виплату ОСОБА_3 ,а також для висновку про наявність спору про право, відсутні. 
Згідно з п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 7 ст. 19 ЦПК передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав та інтересів заявника (див. постанову Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17).
Суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (п. 5 ч.1 ст. 315 ЦПК).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18).
Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23 дійшов висновку про те, що спір має бути справжнім і серйозним, а не гіпотетичним; він може стосуватися не лише фактичного існування права, але і його обсягу та способу здійснення; результат провадження повинен мати безпосереднє вирішальне значення для права, про яке йдеться, а лише слабкий зв`язок або віддалені наслідки не є достатніми для застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21 зазначено, що якщо суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.
Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 2 статті 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі : 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві. 
Відповідно до ч. 3-4 ст.118/1 кодексу Цивільного захисту України у разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання такої одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у частині четвертій цієї статті, у рівних частках. До членів сім`ї загиблої (померлої) особи, зазначеної у пунктах 1 і 2 частини другої статті 118 цього Кодексу, належать зокрема, діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; один із подружжя, який пережив загиблу (померлу) особу; батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
У матеріалах заяви ОСОБА_1 , на час її розгляду судом ,відсутні достовірні і достатні докази наявності будь-кого із вищевказаних осіб , що також мають право на отримання соціальних виплат ,на отримання яких вона претендує. 
Відтак ,доводи апеляційної скарги заявниці заслуговують на увагу, оскільки висновок суду про наявність спору про право є передчасним та не ґрунтується на належних і допустимих доказах існування реального, а не потенційного конфлікту.
Сам по собі факт можливого впливу встановлення юридичного факту на коло осіб, які в майбутньому можуть претендувати на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця  ОСОБА_4  , не свідчить про наявність спору про право, оскільки такий спір має бути дійсним, існуючим на момент розгляду справи, а не гіпотетичним чи ймовірним. Наявність окремого звернення ОСОБА_3 до суду із заявою про встановлення юридичного факту щодо того, що він є біологічним сином  ОСОБА_4  не підтверджує виникнення між сторонами спору щодо одного й того ж суб`єктивного права, адже такі вимоги є самостійними та не виключають одна одну автоматично. 
Окрім того, висновки суду щодо наявності спору про право між ОСОБА_1 із племінниками ОСОБА_4 є необгрунтованими, оскільки такі особи не входять до переліку осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю ОСОБА_4 і відсутні докази того, що вони на час смерті являлись утриманцями останнього.
Враховуючи викладене у суду відсутні підстави вважати, що справа підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а отже вона може бути вирішена в порядку окремого провадження.
Відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки ухвала про залишення позовної заяви ОСОБА_1 постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що привели до помилкового висновку , ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 20.03.2026 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук 

судді: В.В. Оніщук

В.П. Рибчинський