Справа № 718/975/26
Провадження 2/718/436/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" травня 2026 р.   м.Кіцмань Чернівецька область 

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді Скорейка В.В., за участю секретаря судового засідання Безушко М.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Кіцмань цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовним вимог
Представник позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Позика» Міньковська А.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за кредитним договором № 1852782 від 24.10.2024 в розмірі 36 799,97 грн та здійснити розподіл судових витрат.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.10.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 1852782, відповідно до умов якого відповідач отримала 10 000 грн у безготівковій формі шляхом переказу на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . Вказаний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису позичальника, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит, який він зобов`язався повернути, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі. Факт переказу коштів підтверджується довідкою № 20250828-1049 від 28.08.2025, наданою ТОВ «ПЕЙТЕК». 
Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка відповідно до розрахунку позивача станом на 28.08.2025 становить 36 799,97 грн, яка складається з: 9 999,97 грн - заборгованість за тілом кредиту; 21 800 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5 000 грн – штрафні санкції. 
28.08.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» укладено Договір факторингу № 28082025, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Позика» за плату належні йому Права грошової Вимоги до Боржників за кредитними договорами. 
Згідно з витягом із додатку № 1 до Договору факторингу № 28082025, ТОВ «Фінансова компанія «Позика» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 1852782 від 24.10.2024.
Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «ФК Позика» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. 

Рух справи
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07.04.2026 відкрито провадження у справі, визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі, встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, яка повернулася до суду з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. 
З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено.
Судом, враховано, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити відповідне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 24.10.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 1852782.
Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://selfiecredit.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Після здійснення акцепту Позичальником оферти Товариства, що є укладенням Договору, відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», Товариство наклало на оригінал Договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, а оригінал Договору був завантажений в Особистий кабінет Клієнта. 
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 договору про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 1852782 від 24.10.2024, товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 10 000 грн у безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , строком на 360 днів.
Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. 
За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується в межах кредиту. 
Судом встановлено, що факт переказу коштів підтверджується довідкою № 20250828-1049 від 28.08.2025, наданою ТОВ "ПЕЙТЕК", з якої вбачається, що між ТОВ "ПЕЙТЕК" та ТОВ «Селфі Кредит» укладено договір на переказ коштів № 01042024-2 від 2024-04-01. Відповідно до зазначеного договору, 24.10.2024 о 10 год 30 хв успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» на суму 10 000 грн; призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 5375235211151780. 
Відповідно до умов договору факторингу № 28082025, укладеного 28.08.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика», ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Фінансова компанія Позика» за плату належні йому Права грошової Вимоги до Боржників за кредитними договорами. 
Згідно з витягом із додатку № 1 до Договору факторингу № 28082025, ТОВ «Фінансова компанія «Позика» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 1852782 від 24.10.2024 на загальну суму 36 799,97 грн.
Згідно з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 1852782 від 24.10.2024 становить 36 799,97 грн, яка складається з: 9 999,97 грн - заборгованість за тілом кредиту; 21 800 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5 000 грн – штрафні санкції.
Отже, між сторонами виник спір щодо належного виконання позичальником умов кредитного договору.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення.
Відповідно до змісту ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 1852782 від 24.10.2024 укладено в спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Отримання коштів відповідачем також знайшло своє підтвердження під час розгляду справи. 
Відповідно до 5.6 кредитного договору, споживач здійснює платежі з повернення заборгованості за Договором у розмірі та у строки визначені Договором. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги Товариства у черговості визначеній в Законі України «Про споживче кредитування», зокрема:
5.6.1. у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;
5.6.2. у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом;
5.6.3. у третю чергу здійснюється сплата неустойки та інших платежів відповідно до Договору.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1852782 від 24.10.2024 становить 36 799,97 грн, яка складається з: 9 999,97 грн - заборгованість за тілом кредиту; 21 800 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5 000 грн – штрафні санкції. 
Разом із тим, з розрахунку встановлено, що на погашення заборгованості відповідачем були здійснені наступні оплати – 23.11.2024 на суму 3 000 грн, 23.12.2024 – 3 000 грн, 22.01.2025 – 3 000 грн, на загальну суму 9 000 грн.
У розмірі заборгованості за основним боргом (тілом) такі оплати позивачем враховані частково, 23.11.2024 – 0,01 грн зараховано як погашення тіла кредиту; 22.01.2025 – 0,01 грн зараховано як погашення тіла кредиту; 23.12.2024 – 0,01 зараховано як погашення тіла кредиту, а решту враховано на погашення процентів.
Таку черговість зарахування суд вважає безпідставною, адже відповідно до п. 5.6 кредитного договору № 1852782 від 24.10.2024, у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом
Враховуючи наведене, позивач зобов`язаний був зарахувати внесені кошти на погашення тіла кредиту. 
За таких обставин суд вважає за необхідне здійснити власний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, який повинен бути зроблений наступним чином.
Станом на 23.11.2024 (дата внесення коштів на погашення кредиту) розмір заборгованості виглядає наступним чином – 10 000 грн тіло кредиту та 3000 грн відсотки за користування кредитними коштами.
З 24.11.2024 по 23.12.2024 заборгованості виглядає наступним чином – 7 000 грн тіло кредиту та 5 100 грн відсотки за користування кредитними коштами.
З 24.12.2024 по 22.01.2025– 4 000 грн тіло кредиту та 6 300 грн відсотки за користування кредитними коштами.
З 23.01.2025 – 1 000 грн тіло кредиту та 8 470 грн відсотки за користування кредитними коштами.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Позика» підлягає стягненню 1 000 грн тіла кредиту та 8 470 грн відсотків за користування кредитними коштами.
Щодо стягнення неустойки (штрафу), суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи описане, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 5 000 грн.
Щодо розподілу судових витрат.
Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, з урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню у розмірі 692 грн (9 470 грн * 100% : 36 799,97 грн = 26 %; 2 662,4*0.26 = 692 грн.).
Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн, суд зазначає наступне.
За приписами ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
На підставі п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.
За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137ЦПК України).
Нормою ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження витрат на правову допомогу надано:
- копію свідоцтва на зайняття адвокатською діяльність;
- договір про надання правової допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026;
- детальний опис робіт від 02.01.2026;
- додаткову угоду № 1852782 від 17.03.2026 до договору про надання правової допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026;
- акт надання послуг від 17.03.2026.
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 1 560 грн витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 417 ЦПК України, ст. ст. 512, 514, 526, 610, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд ,- 
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» 9 470 грн боргу за кредитним договором № 1852782 від 24.10.2024.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» витрати з оплати судового збору у розмірі 692 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 560 грн.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Судове рішення не проголошувалося відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Позика», код ЄДРПОУ 3949363, місцезнаходження: м. Бровари вул. С.Петлюри, 21/1.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя Василь Скорейко