Народицький районний суд Житомирської області    

Справа № 284/144/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2026 року   селище Народичі
Народицький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого – судді Дубовика П.В.,
з секретарем Галенчик О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу №284/144/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи служба у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради, орган опіки та піклування Народицької селищної ради про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
24 березня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про позбавлення ОСОБА_2 відносно її дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , який було розірвано 07.11.2016 року.
Від шлюбу, вони мають спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Їх спільні неповнолітні діти зареєстровані та проживають разом із ним. Відповідач проживає з іншим чоловіком та має від нього дітей, ніде не працює, безвідповідально відноситься до своїх батьківський обов`язків. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Не забезпечує належних умов для їх розвитку.
22 квітня 2024 року відповідачем написано заява в органах нотаріату про відмову від своїх батьківських прав та визнання факту про те, що вона не приймає участі у вихованні дітей.
Він має власне житло, отримує стабільний дохід, який достатній для належного забезпечення дітей, ним створені належні умови для свого проживання та проживання дітей, позитивно характеризується по місцю проживання, умови проживання задовільні, тобто може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей в атмосфері любові та матеріальної забезпеченості.
Зважаючи на викладене, він вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою.
Позивач під час проведення судового засідання просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Додатково повідомив, що біля 10 років відповідач не спілкується з дітьми, зовсім не цікавиться їхнім життям, матеріально не допомагає, має іншу сім`ю. Він виховує дітей разом з своїми батьками, є матеріально забезпечний, в квартирі діти забезпечні всі необхідним, відвідують ліцей. Відповідач не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Впевнений, що остання не зможе в майбутньому змінити своє ставлення до своїх батьківських обов`язків на краще, так як цього не зробила після винесення судового попередження з приводу незадовільного виконання батьківських обов`язків.
Відповідач та представники третіх осіб будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, просили справу розглядати без їх участі, щодо задоволення позову не заперечували (а.с.62,88-90). 
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 29.01.2013 року міським відділом ДРАЦС Коростенського МУЮ Житомирської області та ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 21.08.2014 року відділом ДРАЦС по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського МУЮ у Житомирській області. (а.с. 6-7).
ОСОБА_2 у заяві до всіх компетентних органів від 22.04.2024 року зазначила, що вона є матір`ю дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які на даний час проживають разом з їх батьком. Вона не приймає участі у вихованні дітей та відмовляється від своїх батьківських прав. (а.с. 14).
З довідки служби у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради від 20.03.2026 №394 вбачається, що на утриманні ОСОБА_1 знаходяться малолітні діти : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати дітей ОСОБА_2 проживає окремо, вихованням дітей не займається, не спілкується, матеріально не допомагає, не цікавиться станом здоров`я, освітою, тощо (а.с.8). 
З ксерокопії акту обстеження умов проживання, який затверджений 18.03.2026 року начальником служби у справах дітей Коростенської міської ради слідує, що ОСОБА_1 створені належні умови для проживання та виховання дітей. (а.с.11).
Рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради №264 від 20.05.2026 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.74).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Коростенської міської ради “Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ”, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку відносно її неповнолітніх дітей, оскільки діти з 2016 року проживають з батьком, який матеріально забезпечений та має власне житло, навчаються у місцевому ліцеї, мати дітей не відвідувала, не цікавилась їх здоров`ям та умовами утримання, в телефонному режимі з останніми не спіклувалась (а.с.75-76).
Розпорядженням Народицької селищної ради №357-од від 23.05.2026 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.79).
Із висновку органу опіки та піклування Народицької селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку відносно її неповнолітніх дітей, оскільки діти тримвалий час проживають з батьком, мати дітей безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків, дітей не відвідує, не спілкується з ними, не турбується їх здоров`ям та умовами утримання, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно її дітей (а.с.80-81).
Згідно характеристик, виданих Коростенським міським ліцеєм №10 (а.с.10,11), учні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , характеризуються з позитивної сторони. Батько ОСОБА_1 приділяє велику увагу вихованню і навчанню дітей, відвідує батьківські збори, постійно спілкується з класними керівниками, цікавиться поведінкою і навчанням сина, бере участь у житті ліцею, мати ОСОБА_2 ніякої участі у вихованні дітей не бере, не відвідує батьківські збори, не цікавився у класних керівників та вчителів про навчання дітей у ліцеї.
Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Під час розгляду даної справи в судовому засіданні були вислухані діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили суду, що вони проживають у квартирі, у місті Коростені Житомирської області разом з батьком, дідусем та бабусею, яких дуже люблять, з якими хочуть в подальшому проживати, оскільки ті дуже за ними піклуються. На даний час вони навчаються у ліцеї. Свою матір вони не пам`ятають, остання з ними ніколи не зустрічається, не телефонує, тобто не проявляє до них батьківського піклування та не цікавиться їх життям та здоров`ям. Не заперечують щодо позбавлення матері батьківських прав.
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 є її рідною сестрою, яка біля 10 років не спілкується з своїми дітьми – ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зовсім не цікавиться їхнім життям, матеріально не допомагає. Позивач є чудовим батьком, якого дуже люблять його діти, який їх виховує разом з своїми батьками. Не може повідомити причини такого відношення її сестри до своїх батьківських обов`язків, вважає, що остання не зможе і в майбутньому його змінити на краще. 
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам надано роз`яснення, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
Водночас, саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Верховний Суд у постанові №753/9433/17 від 09.11.2020 року зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява №10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява №2091/13).
Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. 
Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, провадження №14-327цс18.
Відповідно до частин п`ятої та шостоїстатті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Коростенської міської ради від 20.05.2026 “Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ”, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку відносно її неповнолітніх дітей, оскільки діти з 2016 року проживають з батьком, який матеріально забезпечений та має власне житло, навчаються у місцевому ліцеї, мати дітей не відвідувала, не цікавилась їх здоров`ям та умовами утримання, в телефонному режимі з останніми не спіклувалась (а.с.75-76).
Згідно висновку органу опіки та піклування Народицької селищної ради від 23.05.2026 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку відносно її неповнолітніх дітей, оскільки діти тримвалий час проживають з батьком, мати дітей безвідповідально відноситься до своїх батьківських обов`язків, дітей не відвідує, не спілкується з ними, не турбується їх здоров`ям та умовами утримання, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно її дітей (а.с.80-81).
Суд приймає до уваги висновки органу опіки та піклування Коростенської міської ради від 20.05.2026 та органу опіки та піклування Народицької селищної ради від 23.05.2026 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки у них наведені переконливі аргументи, на підставі яких було прийнято рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача.
Таким чином, суд визнає зазначені висновки органу опіки і піклування обгрунтованими, та приймає їх як докази.
Отже, у судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей, не виявляє до них батьківського піклування, не створює жодних умов для неповнолітніх, не переймається фізичним і духовним розвитком, не забезпечує належних умов для розвитку дітей, не цікавиться їх життям та здоров`ям. На даний час діти проживають разом з позивачем, навчаються в Коростенському міському ліцеї №10. В житловій квартирі за місцем проживання позивача та його дітей, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , всі умови для проживання та виховання дітей задовільні, вони забезпечені усім необхідним, матір дітей разом з ними дуже тривалий час не проживає, вихованням дітей не займається, не спілкується, матеріально не допомагає, не цікавиться станом здоров`я.
Відтак, встановивши фактичні обставини даної справи і дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження, суд дійшов висновку, що позивачем надано беззаперечні докази, які свідчать про наявність винної поведінки відповідача по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей. Судом встановлено, які фактичні обставини впливають на виконання батьком своїх обов`язків відносно дітей, з одночасним урахуванням поведінки позивача і відповідача.
Судом встановлено, що доводи позивача про те, що відповідач взагалі не цікавився життям дітей в повній мірі відповідають фактичним обставинам. Так, під час розгляду справи судом з`ясовано, що відповідач не бажає та не вчиняє дії щодо спілкування із дітьми.
Відповідач не проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дітьми, про що нею зазначалось власноручно у заяві від 22.04.2024, засвідченій нотаріально.
Суд вважає, що сам по собі факт, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, не бере участь в засіданнях з розгляду даного питання, свідчить про те, що відповідач втратив інтерес до дітей, його поведінка не може бути виправлена.
Крім того, суд приймає до уваги думки дітей, які не заперечували щодо позбавлення батьківських прав відповідачку, та вказали, що проживання із батьком є найбільш доцільним.
Суд також при прийняті рішення, звертає увагу і на той факт, що рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області, зміненого ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04.03.2025, ОСОБА_2 попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання і утримання синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак відповідачка продовжує свідомо та злісно не виконувати свої обов`язки по їх вихованню, зокрема не виявляє до них батьківського піклування, не створює жодних умов для неповнолітніх, не переймається фізичним і духовним розвитком, не забезпечує належних умов для розвитку дітей, не цікавиться їх життям та здоров`ям, що безаперечно свідчить про те, що незважаючи на попередження суду про зміну свого ставлення до виховання і ставлення до дітей, свідомо та умисно продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. 
Частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Враховуючи викладені вище обставини та зазначені норми законодавства України, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку судом встановлено, що у діях відповідача присутня винна поведінка та умисне нехтування своїми батьківськими обов`язками, беручи до уваги той факт, що мати дітей не бажає продовжувати спілкуватися із ними, суд дійшов висновку про необхідність у задоволенні позову, що буде відповідати інтересам дітей.
При цьому Суд вважає за необхідне роз`яснити, що батьківські права ОСОБА_2 можуть бути поновлені у порядку та за наявності підстав, наведених у статті 169 Сімейного кодексу України (мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина).
Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1331,20 грн, а тому, в порядку статті 141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 150,164, 167,181, 191 СК України, статтями 3, 10, 141, 263, 265, 273, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1331,20 грн.
Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Овруцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,реєстраційний номер облікової НОМЕР_4 .
Повне рішення суду складене 06.07.2026.

Суддя:	  	П.  В.  Дубовик