Справа № 128/2756/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Шевчук Л.П.,
при секретарі судового засідання Нога Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи – Вінницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій викладено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_2 на території м. Горлівка, Донецької області помер її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Брянськ, Брянської області, російська федерація, причина смерті: гостра серцева недостатність, атеросклеротичний коронарокардіосклероз. Заявниця є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується: копією її свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданим Микитівським відділом РАЦС 13.01.1987 р., копією мого свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_2 виданим 16.08.2013 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області. Після смерті її батька закладами та установами на території міста Горлівка Донецької області, тобто на непідконтрольній Уряду України території, видані довідка про причину смерті від 11.03.2021 №693 к форми №106 та свідоцтво про смерть № НОМЕР_3 від 13.03.2021 виданим Микитівським відділом РАЦС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції «Донецької народної республіки». Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стан у» та п.1 гл. 5 розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Згідно з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. № 309, Горлівська міська територіальна громада Донецької області належить до територіальних громад, які розташовані в районі, який перебуває в тимчасовій окупації. Відповідно довідки про причину смерті від 11.03.2021 р. №693 та свідоцтва про смерть № НОМЕР_3 від 13.03.2021, виданих закладами та установами на території м. Горлівки Донецької області, тобто на тимчасово непідконтрольній Уряду України території, тобто є такими, що не відповідають вимогам законодавства України. У зв`язку з цим наявні документи не можуть бути прийняті відділом державної реєстр ації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті, відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відсутність свідоцтва про смерть мого батька перешкоджає мені в оформленні документів, необхідних для прийняття спадщини. Беручи до уваги, що її батько помер в Горлівській міській громаді Донецької області, яка віднесена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. №309, заява про встановлення факту смерті підлягає розгляду відповідно до ст. 317 ЦПК України.
На підставі викладеного, заявниця просила встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження м. Брянськ, Брянської області, російській федерації, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Горлівці, Донецької області.
Заявниця та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилися, натомість заявницею у заяві про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутність.
Представник заінтересованої особи, Вінницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання також не з`явився,про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів.
Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.
Заявниця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження заявниці НОМЕР_4 від 13.01.1987; копією свідоцтва про укладення шлюбу заявницею серії НОМЕР_2 .
Заявниця зареєстрована в АДРЕСА_1 та є внутрішньо переміщеною особою з зареєстрованим місцем перебування в м. Вінниці, що підтверджується відповіддю №2944281 від 26.06.2026 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Брянськ Брянської області російської федерації, громадянин України, постійно проживав на території України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1432-2038030-2018.
Місто Горлівка Донецької області на даний час є тимчасово окупованою територією.
Смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Горлівка Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 13.03.2021, довідкою про причини смерті №693 від 11.03.2021.
Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.
Отже вказані вище свідоцтво та довідка не створюють правових наслідків.
Разом з тим, оцінюючи надані заявником докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.
Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючихde factoорганів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).
Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.
Судом встановлено, що факт, який просить встановити заявник, має для неї юридичне зазначення, та, зважаючи на відмову у проведенні державної реєстрації смерті Вінницьким відділом ДРАЦС у Вінницькому районі Вінницької області, іншого способу його встановлення законом не передбачено, та вказаний факт доведено наданими та дослідженими судом доказами, які підтверджують, що батько заявниці дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території України в м. Горлівка, Донецької області.
Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги заявника є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в передбачений законом спосіб.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства.
Керуючись ст.ст. 263 - 265, 268, 293, 294, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи – Вінницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.
Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Брянськ Брянської області російської федерації, громадянина України, у віці 69 років, на тимчасово окупованій території України в м. Горлівка Донецької області.
Рішення підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання рішення.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасники справи:
Заявниця – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ,
Заінтересована особа – Вінницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, адреса: м. Вінниця, вул. Замостянська, буд. 7, код. ЄДРПОУ 21725753.

Суддя         Л.П. Шевчук