ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2026 року 	м. Ужгород	№ 640/22209/20 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Луцович М.М.
при секретарі судового засідання – Гапак А.Ю.,
за участю: 
представник позивача: Бублик О.П.,
представник відповідача: Кушнір В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Військово-медичного управління Служби безпеки України (01021, місто Київ, вулиця Липська, будинок 11, код ЄДРПОУ 20000002) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ 44116011) про визнання протиправним та скасування рішення, - 

В С Т А Н О В И В:

Військово-медичне управління Служби безпеки України звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 10 березня 2020 року № 0138313308. 
Позовні вимоги мотивовано тим, що прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві рішення від 10 березня 2020 року № 0138313308 є протиправним та безпідставним, оскільки відповідач дійшов помилкового висновку про порушення позивачем строків сплати єдиного соціального внеску за період з 21.10.2017 по 26.12.2017. Зокрема, позивачем зазначено, що Військово-медичне управління Служби Безпеки України не було зобов`язано здійснювати перерахування єдиного внеску до 20 числа місяця наступного за звітнім, а мало право здійснити вказаний платіж одночасно з видачею грошового забезпечення та заробітної плати. При цьому, за твердженням позивача, програмне забезпечення відповідача не враховує особливостей строків сплати позивачем єдиного внеску, встановлених абзацом 2 частини 8 статті 9 Закону № 2464, щодо нарахування та сплати єдиного внеску одночасно з видачею заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на які має нараховуватися єдиний внесок. Цей недолік програмного забезпечення відповідача призвів до автоматичного виведення програмою суми недоїмки та суми штрафу.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2020 прийнято адміністративну справу до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідач проти позову заперечив з огляду на те, що оскаржуване рішення є обґрунтованим, прийнятим у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень. Підстава для застосування штрафних санкцій та нарахування пені - несвоєчасна сплата позивачем єдиного внеску по звітам про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.10.2017 по 26.12.2017, з огляду на що просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Позивачем подано відповідь на відзив, в якій наголосив, що доказом порушення позивачем строків сплати єдиного внеску, визначених абзацом другим частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», могла бути лише сплата єдиного внеску в інший день ніж в день виплати заробітної плати (грошового забезпечення). Позивач вважає, що в обґрунтування висновку про порушення ним строків сплати (перерахування) єдиного внеску відповідач мав би навести докази, у які саме дні виплати заробітної плати (грошового забезпечення) суми єдиного внеску були перераховані позивачем не в той же самий день та скільки днів становила затримка його перерахування. Однак відповідачем такі обставини не наведено та докази не надано.
Ухвалою суду від 06.12.2022 року замінено первісного відповідача – Головне управління ДПС у м. Києві на його правонаступника – Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 44116011).
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (далі Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві. 
На підставі пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2825-IX (в редакції Закону №3863-ІХ) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399.
За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/22209/20 передана на розгляд та вирішення Закарпатському окружному адміністративному суду.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року суддею Рейті С.І. прийнято до свого провадження адміністративну справу № 640/22209/20.
У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Закарпатського окружного адміністративного суду таку передано для розгляду судді Луцовичу М.М.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 січня 2026 року прийнято до свого провадження адміністративну справу № 640/22209/20 та призначено підготовче засідання. 
Ухвалою суду від 05 лютого 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві й відповіді на відзив та просив суд такі задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.
На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято рішення від 10 березня 2020 року № 0138313308 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.10.2017 по 26.12.2017, яким до Військово-медичного управління Служби безпеки України застосовано штраф у розмірі 14735,19 грн та нараховано пеню у розмірі 565,63 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись з рішенням контролюючого органу від 10 березня 2020 року № 0138313308, позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою №20/5/1182 від 17.03.2020, за результатами розгляду якої Державною податковою службою України прийнято рішення від 21.04.2020 №3957/5/99-00-08-06-01-06, яким скаргу Військово-медичного управління Служби Безпеки України залишено без задоволення, а рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 10 березня 2020 року № 0138313308 – без змін.
Вважаючи рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 10 березня 2020 року № 0138313308 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд вказує таке. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, платниками єдиного внеску, зокрема, є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; а також підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства - для осіб, зазначених у пунктах 9 - 14 цієї частини.
При цьому, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Так, приписами частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
З огляду на викладені законодавчі положення (абзац 1 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що платники єдиного внеску за загальним правилом зобов`язані сплачувати єдиний внесок не пізніше 20 числа наступного місяця.
Водночас, у відповідності до абзацу 2 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, положенням якого позивач обґрунтовує своєчасність сплати єдиного внеску за перевірюваний період, встановлює правило, згідно з яким нарахування платниками (зокрема, й військовими частинами) єдиного внеску здійснюється одночасно з видачею заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), крім випадків, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строк до 20 числа наступного місяця. Тобто, у разі сплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) у відповідний календарний день, того самого дня нарахуванню підлягає також єдиний внесок. У свою чергу, абзац 1 частини восьмої статті 9 вказаного Закону містить розширений строк для сплати єдиного внеску, а саме: 20-е число наступного місяця. 
У свою чергу, згідно з частиною десятою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (пункт 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 419 (далі - Інструкція) за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Підпунктом 2 пункту 2 розділу VII Інструкції передбачено, що відповідно до частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі також Закон) до платників, визначених підпунктами 1 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, фіскальні органи застосовують штрафні санкції у таких розмірах, зокрема, за несплату (неперерахування) несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. 
За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. 
При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.
Для платників, зазначених у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний місяць, для платників, зазначених у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції,- календарний квартал.
Відповідно до пункту 5 розділу VII Інструкції, на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. 
Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настав за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Вимогами підпунктів 6, 7 пункту 3 розд. IV Інструкції визначено, що нараховані за відповідний календарний місяць суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок; платники під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для відповідних платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, визначені підпунктом 6 цього пункту, або за результатами звірки стану розрахунків платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй.
Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі.
Фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань;
Отже, на платників єдиного податку покладено обов`язок сплачувати ЄСВ у порядку та строки, визначенні чинним законодавством, зокрема під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) працівникам тощо.
Суд звертає увагу, що як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення та рішення Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 21.04.2020 №3957/5/99-00-08-06-01-06, оскаржуване рішення від 10 березня 2020 року № 0138313308 прийнято у зв`язку з несвоєчасною сплатою позивачем єдиного внеску за період з 21.10.2017 по 26.12.2017. 
Водночас в рішенні від 10 березня 2020 року № 0138313308 не зазначено за який календарний місяць (звітній період) та при видачі яких саме виплат, на які має нараховуватися єдиний внесок, єдиний внесок було нараховано та сплачено несвоєчасно (неодночасно з видачею сум виплат).
Суд звертає увагу на те, що позивач у період з 21 жовтня 2017 року по 26 грудня 2017 року у порядку та розмірах, визначених чинним на той час законодавством, сплачував ЄСВ при виплаті коштів на оплату праці (доходу, грошового забезпечення), допомоги по тимчасовій непрацездатності, виплаті компенсації.
Доводи відповідача про несвоєчасну сплату позивачем єдиного внеску у період з 21 жовтня 2017 року по 26 грудня 2017 року спростовуються звітністю про рух коштів, отриманих для виплати грошового забезпечення або заробітної плати (зарахованих на карткові рахунки особового складу позивача в Ощадбанку), а також коштів єдиного внеску, перерахованих на рахунок органу Державної фіскальної служби як одержувача. 
Так, з поданих позивачем документів про стан сплати єдиного внеску протягом вересня, жовтня, листопада, грудня 2017 року вбачається, що згідно з абзацом 2 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум в той же день сплачував нарахований на ці виплати єдиний внесок у встановленому розмірі, що підтверджується платіжними дорученнями на перерахування єдиного внеску за період з вересня по грудень 2017 року (а.с. 19-68), довідкою щодо коштів, отриманих (перерахованих на карткові рахунки) Військово-медичним управлінням СБУ для виплати грошового забезпечення (заробітної плати) та сум єдиного внеску, що були перераховані до органів ДФІ України за вересень-грудень 2017 року (а.с.15-16), а також реєстром платіжних доручень щодо перерахування ЄСВ до органів ДФІ України за вересень-грудень 2017 року (а.с.17-18).
Суд також враховує, що у скарзі вих. № 20/5/1182 від 17.03.2020 позивач наголошував, а своїм рішенням від 21.04.2020 № 3957/5/99-00-08-06-01-06 за результатами розгляду скарги Державна податкова служба України не спростувала, що програмне забезпечення відповідача не враховує особливостей строків сплати позивачем єдиного внеску, встановлених абзацом 2 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо нарахування та сплати єдиного внеску одночасно з видачею заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на які має нараховуватися єдиний внесок, а не у строк не пізніше 20 числа місяця наступного за звітнім.
Відтак, суд виходить з того, що контролюючим органом безпідставно не включено грошові кошти, сплачені згідно з вказаними платіжними дорученнями, до зобов`язань за вересень-грудень 2017 року та, як наслідок, зроблено необґрунтований висновок про порушення позивачем строків сплати єдиного внеску.
З урахуванням того, що матеріалами справи підтверджується своєчасна сплата позивачем сум ЄСВ, суд приходить до висновку про безпідставність прийняття спірного рішення та наявність правових підстав для його скасування в судовому порядку.
Таким чином, оскаржуване рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 10 березня 2020 року № 0138313308 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд, відповідно до ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління ДПС у м. Києві діяв не у спосіб, визначений законами та Конституцією України, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. 
У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. 
З огляду на вищенаведене положення ч. 2 ст. 139 КАС України, судовий збір у даній справі з відповідача стягненню не підлягає.
На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Військово-медичного управління Служби безпеки України (01021, місто Київ, вулиця Липська, будинок 11, код ЄДРПОУ 20000002) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, код ЄДРПОУ 44116011) про визнання протиправним та скасування рішення – задовольнити. 
Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 10 березня 2020 року № 0138313308 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яким до Військово-медичного управління Служби безпеки України застосовано штраф у розмірі 14735,19 грн та нараховано пеню у розмірі 565,63 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	М.М. Луцович	

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано протягом 15.05.2026 року.