Справа № 214/9672/24
2/214/3968/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
03 червня 2026 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чернової Н.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Нестеренко К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №214/9672/24 за позовною заявою представника позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» - Шевченко Юлія Сергіївна, до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання , -

ВСТАНОВИВ:
13.11.2024 року представник АТ «Криворізька теплоцентраль» Шевченко Ю.С. звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», суму заборгованості за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Генерала Радієвського, буд. 28, кв. 177 за період 29.04.2021 року по 29.04.2023 року за спожиту послугу з постачання теплової енергії у розмірі 20 298,44 грн., інфляційні втрати в сумі 415,28 грн., 3% річних в сумі 324,66 грн., та пеню 394,28 грн., а всього 21 432,65 грн.; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3028, 00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що АТ «Криворізька теплоцентраль за специфікою своєї виробничої діяльності надає послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню (споживачам)відповідно до встановлених тарифів. На виконання своїх зобов`язань позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Внаслідок неналежного виконання зобов`язань з боку відповідача, за період період 29.04.2021 року по 29.04.2023 рік утворилась заборгованість у розмірі 20 298,44 грн. 29.04.2021 року, між сторонами було укладено договір №2400 про реструктуризацію заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання, який набув чинності 29.04.2021 року та діяв до 29.04.2023 року, відповідно до якого щомісячна сума платежу для відповідача становила 1337,71 грн. Відповідач виконав свої зобов`язання, але не в повному обсязі і станом на дату подачі позовної заяви заборгованість перед позивачем складає 20 298,44 грн., яку позивач просить стягнути. Крім того позивач просить стягнути з відповідача нараховані інфляційні втрати у сумі 415,28 грн., 3% річних в сумі 324,66 грн., пеню у розмірі 394,28 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість не сплачує, у зв`язку з чим представник позивача, діючи від імені та в інтересах АТ «Криворізька теплоцентраль», вимушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Заочним рішення суду від 10.01.2025 року позов задоволено повністю.
Ухвалою суду від 17.02.2026 року за заявою відповідача ОСОБА_1 скасовано заочне рішення суду від 10.01.2025, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
18.03.2026 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вказала, що у п. 1 Договору зазначено, що Теплоцентраль надає з 29.04.2021 по 29.04.2023 розстрочку в погашенні боргу на суму 32'105,09 грн, з щомісячним платежем 1'337,71 грн. Згідно з пп. 2.3 п. 2 Договору, я зобов`язана щомісячно здійснювати погашення боргу. Повідомляє, що у дійсно виник борг перед Теплоцентраллю на суму 20'298,44 грн, оскільки вона порушила порядок його сплати. Водночас 29.11.2024, без усного та/або письмового попередження Теплоцентралі про її намір звернутися до суду, без отримання ухвали від 25.11.2024 про відкриття судового провадження та до розгляду справи по суті й винесення судом рішення від 10.01.2025, тобто в добровільному порядку, вона повністю, одним платежем сплатила залишок свого боргу в розмірі 20'298,44 грн, що підтверджується копією квитанції про здійснення платежу № 1419204389 (копія квитанції про оплату боргу наведена в додатку 1 до заяви про перегляд заочного рішення від 20.01.2026) та про що в той самий день в усній формі особисто отримала підтвердження від працівників Теплоцентралі. У позовній заяві зазначено, що внаслідок укладення Договору між нею та Теплоцентраллю були узгоджені нові зобов`язання. Згідно з пп. 4.6 п. 4 Договору, в разі порушення зобов`язань Теплоцентраль має право звернутися до суду для стягнення заборгованості в примусовому порядку. Згідно з п. 3 Договору, за порушення його умов сторони несуть відповідальність відповідно до вимог законодавства України. У Договорі не роз`яснено, що «заборгованість» включає в себе інфляційні витрати, річні та пеню або що виникнення заборгованості тягне за собою інші обов`язкові виплати. При укладенні Договору їй не було повідомлено також в усній формі про те, що за порушення порядку сплати заборгованості відповідно до Договору передбачено стягнення з мене інфляційних витрат, річних та пені. Про нарахування інфляційних витрат 415,28 грн, 3% річних 324,66 грн, пені 394,28 грн до дня 29.11.2024 Теплоцентраль мене не повідомляла та не пропонувала мені сплатити виплати в таких розмірах в добровільному порядку. Таким чином, в день 29.11.2024, коли вона прийняла рішення сплатити повністю заборгованість, мені не було відомо про намір Теплоцентралі стягнути з мене також інші суми в примусовому порядку. Саме тому 29.11.2024 вона сплатила лише суму основного боргу в розмірі 20'298,44 грн. Підкреслює, що 29.11.2024 вона особисто отримала в усній формі підтвердження від працівників Теплоцентралі про те, що її борг повністю оплачений.
24.03.2026 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Доводи відповідача про неправомірність нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам законодавства України. По-перше, між сторонами було укладено договір реструктуризації заборгованості, яким відповідач визнав наявність боргу та взяв на себе зобов`язання щодо його погашення у визначені строки. Укладення такого договору свідчить про погодження відповідачем умов виконання зобов`язання та відповідальності за його порушення. По-друге, сам факт несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов`язання є достатньою правовою підставою для застосування наслідків, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, незалежно від того, чи були такі санкції прямо зазначені у договорі. Твердження відповідача про те, що в договорі не було прямо передбачено нарахування інфляційних втрат, річних та пені, не звільняє її від відповідальності, оскільки такі нарахування є імперативною нормою закону і застосовуються у разі прострочення грошового зобов`язання. Крім того, посилання відповідача на те, що її не було повідомлено про ix сплати, нарахування штрафних санкцій, не впливає на обов`язок оскільки: відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає з моменту такого порушення та закон не ставить можливість нарахування інфляційних втрат та 3% річних у залежність від попереднього повідомлення боржника. Також безпідставними є доводи відповідача про те, що сплата нею основного боргу припиняє право позивача на стягнення інших сум. Сплата основного боргу не звільняє боржника від відповідальності за період прострочення, який вже мав місце. Таким чином, позивач правомірно здійснив нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору реструктуризації та несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання.
26.03.2026 року представник позивача подала до суду клопотання про зменшення позовних вимог, в якій вказує, що 29 квітня 2021 відповідач звернулась до АТ «КТЦ» та уклала договір реструктуризації заборгованості. Зобов`язалась платанами сплачувати заборгованість яка утворилась станом на 01.04.2021., своєчасно рівними а також щомісячні нарахування в опалювальний період. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, Якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписами пункту 44 Типового договору встановлено, що сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону. Згідно із п. 45 Типового договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Тобто, станом на момент подання позовної заяви провадження, сума боргу, на яку були нараховані інфляційні втрати, три та відкриття процентів річних та пені існувала. Отже, стягувана Позивачем з Відповідача сума штрафних санкцій є відповідальністю останньої за допущене нею порушення грошового зобов`язання. На підставі наведеного, АТ «Криворізька теплоцентраль» просить суд врахувати оплату відповідача, що відбулась 03.12.2024 за договором про реструктуризації заборгованості, однак зауважує, що така оплата була за договором здійснена після відкриття провадження та стала відома Позивачу лише під час перегляду заочного рішення. У зв`язку з тим, що про оплату відповідачем основної суми заборгованості за договором реструктуризації заборгованості позивачу стало відомо лише під час перегляду заочного рішення, прошу поновити строк на подання заяви про зменшення позовних вимог. Просить суд, зменшити розмір позовних вимог і вважати їх наступними: Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, за договором про реструктуризацію заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання за №2400 від 29.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 за період 29.04.2021 по 29.04.2023, інфляційні втрати в розмірі 415,28 грн., 3% річних у розмірі 324,66 грн., пеню у розмірі 394,28 грн., а всього 1134,22 грн.
Ухвалою суду від 31.03.2026 року прийнято заяву про зменшення позовних вимог.
Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористалася, подала до суду клопотання, в якому просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виданою Центром адміністративних послуг «Віза» Виконавчого комітету Криворізької міської ради.
Відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі заяви від 29.04.2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Криворізька теплоцентраль» 27.04.2021 року укладено Договір №2400 про реструктуризацію заборгованості за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання. За умовами договору підприємство надає боржнику ОСОБА_1 розстрочку у погашенні заборгованості, що утворилась станом на 01.04.2021 року на суму 32 105,09 грн., з обов`язковою щомісячною сумою погашення боргу в розмірі 1337,71 грн., строком до 29.04.2023 року. 
Відповідач умови договору належним чином не виконав. В період з 29.04.2021 року по 29.04.2023 року, залишок заборгованості за договором №2400 про реструктуризацію заборгованості за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання складає 20 298,44 грн, що підтверджується детальним розрахунком позивача.
Під час перебування цивільної справи в провадженні суду, відповідачем було сплачено основний борг у розмірі 20 298,44 грн.
За період з 29.04.2021 року по 29.04.2023 року позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат в розмірі 415,28 грн.; 3% річних в розмірі 324,66 грн. 
За період з листопада 2021 року по травень 2024 позивачем нараховано пеню 0,01% в розмірі 394,28 грн. 
Доказів оплати нарахованих позивачем суми індексу інфляції, трьох відсотків річних, пені, спростування розрахунку до суду відповідачем не надано.
Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з неналежного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг та правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором.
Як передбачено п.2 ч. 1ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).
Пунктами 2,5 частини другої статті 7вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказаною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Відповідач, будучи власником квартири, належним чином не виконувала зобов`язання з оплати за спожиті житлово-комунальні послуги позивача, зокрема з оплати за послугу з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим виникла заборгованість, сплата якої була розстрочена на рік за Договором реструктуризації.
Згідно зіст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611-612 Цивільного кодексу України).
Згідно зіст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Так, відповідачем ОСОБА_1 умови договору реструктуризації належним чином не виконані. Залишок заборгованості за договором склав 20 298,44 грн., однак станом на 03.12.2024 року відповідачем було сплачена заборгованість основного боргу в сумі 20 298,44 грн. за період з 29.04.2021 року по 29.04.2023 року. 
Як передбачено розділом 3 Договору, за порушення умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до вимог чинного законодавства України.
Приписами ст.625 ЦК України, передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.
Щодо позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення 3% річних та інфляційний втрат, суд зазначає наступне.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває і на момент ухвалення рішення суду.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Ця постанова набирала чинності з дня її опублікування 06 березня 2022 року і застосовувалася з 24 лютого 2022 року.
У подальшому, відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово- комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» було викладено у новій редакції, та установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285).
Таким чином, з 24 лютого 2022 року до 29 грудня 2023 року, включно, існувала заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги без обмеження територією ведення бойових дії або тимчасово окупованими територіями, затвердженими наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 № 309.
Отже, суд вважає, що нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню з відповідача у межах заявлених позовних вимог за період з квітня 2021 року по лютий 2022 включно, згідно з розрахунком позивача, який відповідає вимогам чинного законодавства України.
Враховуючи зазначене, до стягнення з відповідача підлягає 3% річних у розмірі 47,37 грн. та інфляційні нарахування в сумі 67,46 грн.
При цьому суд зазначає, що згідно з пунктом 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830, зі змінами, у разі несвоєчасного здійснення платежів, споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
З 30 грудня 2023 року АТ «Криворізька теплоцентраль» вправі здійснювати нараховувати пені на заборгованість, яка складає 394,28 грн та підлягає задоволенню.
За ст. 141 ЦПК суд стягує з відповідача витрати позивача з оплати судового збору на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, тобто у розмірі 1358,96 грн (44,88 % задоволених вимог) з відповідача.
Керуючись ст.ст.509,525,526,530,549,610-612,625ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст.12,13,76-81,89,141,247,263-265,268,273,274,279,280-282,352,354,355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Зменшені позовні вимоги представника позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» - Шевченко Юлії Сергіївни, до  ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання– задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , за договором про реструктуризацію заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання за №2400 від 29.04.2021 року, інфляційні втрати в розмірі 67,46 грн., 3% річних у розмірі 47,37 грн., пеню у розмірі 394,28 грн., а всього 509,11 грн.
В іншій частині уточнених позовних вимог- відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в 1358,96 грн.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів.
Рішення набирає законної після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторін: 
позивач – Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», адреса: вул. Електрична, буд.1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, код ЄДРПОУ 00130850.
відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП суду невідомий, зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 .

Суддя       Н.В. Чернова