Справа №468/1635/26 
3/468/365/26

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2026 уддя Баштанського районного суду Миколаївської області Гапєєва Т.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності,
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , командира протитанкового взводу роти вогневої підтримки НОМЕР_2 батальйону військової частини НОМЕР_3 , старшого лейтенанта,
- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП,
В С Т А Н О В И В :
Згідно з протоколом № 26-СП/2026 від 15.06.2026 наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 19.07.2024 №204 старший лейтенант ОСОБА_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 13.07.2024 року № 177 на посаду начальника служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту служби сил підтримки військової частини НОМЕР_4 , вважається таким, що з 19.07.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, старшого лейтенанта ОСОБА_1 зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою.
Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Згідно з статтями 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою, зокрема, внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів та зобов`язаний завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності.
Статтею 82 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що начальник служби бригади в мирний і воєнний час відповідає за відповідний вид забезпечення бригади цією службою; за підготовку підрозділів бригади відповідно до своєї спеціальності; за забезпечення бригади озброєнням, бойовою та іншою технікою і матеріальними засобами зі своєї служби, їх правильне використання та утримання в порядку і справності.
Відповідно до положень ст. 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України він повинен знати наявність і стан, а також будову і правила експлуатації (використання) озброєння, бойової та іншої техніки і матеріальних засобів зі своєї служби; своєчасно проводити заходи щодо метрологічного забезпечення озброєння, бойової та іншої техніки, обладнання та майна служби і підпорядкованих підрозділів; здійснювати контроль та вживати заходів для забезпечення надійної охорони підпорядкованого складу, а також озброєння і техніки підпорядкованого підрозділу;
стежити за справністю озброєння, бойової та іншої техніки і матеріальних засобів зі своєї служби в підрозділах бригади і на підпорядкованому складі, організовувати їх правильну експлуатацію (використання) та забезпечувати при цьому виконання вимог безпеки;
здійснювати контроль за ощадливим витрачанням і правильністю використання пального та мастильних матеріалів в озброєнні, бойовій та іншій техніці служби;
вести облік і складати звітність у встановленому порядку, щомісяця проводити з підрозділами і підпорядкованим складом бригади звірку облікових даних, в установлені терміни проводити перевірку підрозділів відповідно до своїх обов`язків із складанням відповідних актів;
своєчасно подавати заявки на озброєння, бойову та іншу техніку і матеріальні засоби для своєї служби, здійснювати їх одержання, зберігання, видачу в підрозділи і своєчасно поновлювати (освіжати) непорушний запас;
організовувати ремонт озброєння, бойової та іншої техніки (майна) зі своєї служби в бригаді, контролювати якість і терміни його проведення, своєчасно забезпечувати здавання в ремонт озброєння, бойової та іншої техніки (майна), які не можуть бути відремонтовані своїми силами;
вживати заходів для запобігання надзвичайним подіям під час експлуатації озброєння, бойової та іншої техніки і використання матеріальних засобів зі своєї служби, виявляти причини цих подій і забезпечувати їх усунення.
Відтак, з урахуванням положень ст. 58, 59, 82, 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України старший лейтенант ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту служби сил підтримки військової частини НОМЕР_4 зобов`язаний знати наявність і стан матеріальних засобів служби, стежити за їх справністю і збереженням, вести облік і складати звітність у встановленому порядку, щомісяця проводити звірку облікових даних, а також проводити перевірки, відповідно до своїх обов`язків, у встановлені терміни зі складанням відповідних актів.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, передане військовим частинам, органам військового управління, підрозділам, закладам, установам та організаціям Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, державне майно передається військовим частинам і з моменту передачі таке майно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують військове майно виключно за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 15 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1225 від 04.08.2000, порядок зберігання, використання і технічного обслуговування військового майна визначається статутами Збройних Сил, цим Положенням, нормативно-правовими актами і нормативними документами Міноборони та документацією заводів-виробників.
Військове майно, яке надійшло до підрозділу чи відправлено (здано) з підрозділу, ставиться на облік (знімається з обліку) у книзі обліку військового майна (склад, підрозділ) у той самий день. Дані цієї книги обліку повинні щоденно відображати достовірну наявність військового майна (п.11 розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 17.08.2017 № 440).
Відповідно до п. 3.1.9, 3.2.14 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 300 від 16.07.1997, ОСОБА_1 як начальник служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту служби сил підтримки військової частини НОМЕР_4 був зобов`язаний організовувати правильне використання, зберігання озброєння та засобів РХБ захисту, видачу їх у підрозділи та облік; не рідше одного разу на квартал проводити огляд і перевірку їх наявності та стану у підрозділах і на складі частини; організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі); здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням; організовувати проведення у встановлені терміни перевірок та інвентаризації матеріальних засобів у підпорядкованій службі; знати наявність, стан, тактико-технічні характеристики та правила експлуатації озброєння, бойової та іншої техніки у підпорядкованій службі; вживати заходів щодо забезпечення надійного збереження матеріальних засобів. 
Відтак, старший лейтенант ОСОБА_1 як начальник служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту служби сил підтримки військової частини НОМЕР_6 , був військовою службовою особою, на яку покладались обов`язки щодо організації та контролю ведення обліку, правильного зберігання, використання та збереження озброєння, засобів РХБ захисту та іншого військового майна служби, проведення перевірок та інвентаризації матеріальних засобів, здійснення контролю за їх наявністю та станом, а також перевірки відповідності фактичної наявності військового майна обліковим даним військової частини, отже, виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки.
Проте, внаслідок недбалого ставлення до виконання службових обов`язків у період перебування на цій посаді з 19.07.2024 до 08.09.2025 ним не організовано проведення перевірки фактичної наявності та стану майна служби з періодичністю раз на квартал, звірки облікових даних з фактичною наявністю майна не проводив та не виявив невідповідність між облікованими на військовою частиною 85 комплектами протигазів типу ПМК-2 та майном, яке фактично перебувало в наявності. Вказана невідповідність виявлена у вересні 2025 року під час прийманні-передачі майна служби РХБЗ між відповідальними особами. 
Крім того, за результатами службового розслідування, проведеного за наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 11.09.2025 № 803, встановлено відсутність 19 протигазів ПМК-2 та розукомплектування 25 протигазів типу ПМК-2.
Вартість втраченого та розукомплектованого майна становить 16249,70 грн.
Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації, чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації, чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 90 діб, після продовжень воєнний стан діє по теперішній час.
Так, старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою – військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на посаді начальника служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту служби сил підтримки військової частини НОМЕР_6 , яка дислокувалась в АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду, в порушення вимог статей 1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 58, 59, 82, 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», п. 15 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, пунктів 3.1.9, 3.2.14 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, у період перебування на вказаній посаді з 19.07.2024 до 08.09.2025 недбало поставився до виконання покладених на нього службових обов`язків, не забезпечив належної організації та контролю ведення обліку мана служби РХБ захисту, проведення перевірок та інвентаризації матеріальних засобів, не забезпечив своєчасного виявлення невідповідності між облікованим майном та майном, яке фактично перебувало у наявності, внаслідок чого нестача 19 протигазів типу ПМК-2 та розукомплектування 25 протигазів типу ПМК-2 тривалий час залишались невиявленими та не були належним чином задокументовані, що призвело до завдання державі матеріальної шкоди на суму 16249,70 грн., чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
За фактом втрати військового майна до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.12.2025 внесено відомості за №42025152410000191 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України. У ході досудового розслідування не встановлено наявності наслідків, необхідних для кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 425 КК України, у зв`язку з чим 02.05.2026 кримінальне провадження №42025152410000191 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами.
У зв`язку з такою заявою та тим фактом, що справа стосується особи, яка несе військову службу в умовах воєнного стану, а також з врахуванням того, що відповідно до ч.2 ст. 277 КУпАП дана категорія справ розглядається протягом доби, - слід розглянути дану справу за відсутності особи, відносно якої складений протокол.
Дослідивши матеріали справи, суддя доходить таких висновків.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєне адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ч.1 ст. 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби тягне за собою накладення штрафу від ста до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.
Частина 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду, у вигляді накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Під час розгляду справи суддею було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, повністю підтверджується долученими до матеріалів справи доказами:
-протоколом № 26-СП/2026 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, в якому викладені обставини правопорушення та який підписаний ОСОБА_1 без зауважень; 
-поясненнями ОСОБА_1 , який визнав вину у вчинення адміністративного правопорушення та вказав, що належна перевірка фактичної наявності майна та звірка облікових даним дозволили б раніше виявити вказані розбіжності;
-копією посвідчення офіцера ОСОБА_1 ;
-витягом з наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_6 від 19.07.2024 № 204 щодо вступу до виконання обов`язків начальника служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту служби сил підтримки військової частини НОМЕР_6 ;
-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 про результати службового розслідування № 1179 від 01.11.2025, яким ОСОБА_1 притягнутий до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягненя у вигляді догани за недбале ставлення до службових обов`язків;
-наказом командира військової частини НОМЕР_3 про проведення службового розслідування № 803 від 11.09.2025; 
-актом службового розслідування, затвердженим 01.11.2025;
-постановою про закриття кримінального провадження від 02.05.2026.
Відтак, суддя доходить висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч .2 ст.172-15 КУпАП.
Обставин, що пом`якшують адміністративну відповідальність, та обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність, суддею не встановлено.
Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
Постанова про закриття кримінального провадження винесена 02.05.2026, матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до суду 23.06.2026, відтак, строк накладення адміністративного стягнення не сплив.
Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Тому з урахуванням всіх цих обставин у сукупності, суддя приходить до висновку, що на ОСОБА_1 має бути накладене стягнення у виді штрафу. При цьому, на переконання судді, саме такий вид стягнення буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи в дусі поваги до законів України та для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Відтак, ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ: