Справа № 752/1085/26 Головуючий в суді І інстанції - Бондаренко Г.В. 
Провадження № 33/824/2095/2026 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
13 квітня 2026 року м. Київ 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

секретар: Ганжа В.В.,
за участю: 
особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,
захисник - адвокат Філоненка А.П.,
іншого учасника пригоди ОСОБА_2 ,
представниці - адвокатки Шестакової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 27 лютого 2026 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код не відомий, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 10.01.2026 об 11 год. 45 хв. в м. Києві, по мосту Дарницькому, керуючи транспортним засобом «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не врахував стану дорожнього покриття, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився попереду, що призвело до отримання транспортними засобами механічних пошкоджень з матеріальними збитками.
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що працівники поліції які прибули на місце ДТП склали адміністративний протокол відносно ОСОБА_1 без встановлення фактичних обставин події.
Апелянт звертає увагу на те, що докази, які містяться в матеріалах справи, не засвідчують порушення ОСОБА_1 вимог п. 13.1 ПДР України так як будь-які транспортні засоби у його смузі руху були відсутні.
При виявлені небезпеки ОСОБА_1 застосував екстрене гальмування та максимально прийняв в право, тим самим виконав вимоги п.2.3(б) ПДР України.
Таким чином є незрозумілим яке саме порушення ПДР України за висновками суду допустив водій «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 .
Натомість інший учасник руху, водій автомобіля Cheyrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_2 даючи покази в судовому засіданні сам визнав те що він втратив контроль управління автомобілем та виїхав на іншу смугу руху чим фактично створив аварійну ситуацію для інших учасників руху.
Заслухавши доповідь судді, 
пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Філоненка А.П., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити,
пояснення іншого учасника пригоди ОСОБА_2 та його представниці адвокатки Шестакової Ю.В., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
За змістом ст.ст. 245, 252 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Як вбачається з матеріалів справи, судом цих вимог дотримано не було, про що правильно вказує у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 .
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.13.1 ПДР України).
За порушення вимог зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є спричинення пошкодження об`єктів, зазначених у цій статті.
Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.
Так, відповідно до постанови суду ОСОБА_1 10.01.2026 об 11 год. 45 хв. в м. Києві, рухаючись по мосту Дарницькому, керуючи транспортним засобом «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не врахував стану дорожнього покриття, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився попереду, що призвело до отримання транспортними засобами механічних пошкоджень з матеріальними збитками.
Разом з тим, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, оскільки він суперечить наявним у справі доказам.
Так, із переглянутого в ході апеляційного розгляду справи відеозипису з камери відеоспостереження з Дарницького мосту вбачається, що водій автомобіля «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_2 здійснював маневри перестроювання, обгону та випередження на Дарницькому мосту і в подальшому раптово лівою боковою частиною свого автомобіля виїхав на смугу руху, по якій рухався автомобіль «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .
Пункт 13.1 ПДР України у цій ситуації взагалі не може бути застосований, оскільки він регулює відносини між водіями, які рухаються попутно в одному ряду один за одним протягом певного часу.
Апеляційний суд вважає, що звинувачення ОСОБА_1 у порушенні п.13.1 ПДР України є безпідставними та незаконними. Зазначений пункт зобов`язує водія дотримуватися безпечної дистанції до транспортного засобу, що рухається попереду. Проте автомобіль Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_2 не рухався попереду транспортного засобу «Citroen» д.н.з. НОМЕР_1 у розумінні ПДР, а здійснював маневр перешикування. Безпечна дистанція - це відстань, яку водій може свідомо контролювати та коригувати. Оскільки автомобіль «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_2 з`явився у смузі руху ОСОБА_1 раптово, у останнього об`єктивно та фізично не було часу та можливості для формування, розрахунку чи дотримання будь-якої дистанції до нього.
Зіткнення відбулося виключно через брак часу та відстані, оскільки маневр водія автомобіля «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_2 був здійснений у безпосередній близькості від автомобіля ОСОБА_1 . З моменту виникнення небезпеки, а саме моменту перетину лінії смуги, по якій рухався ОСОБА_1 , автомобілем «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_2 , до моменту зіткнення минуло менше 2-3 секунд. За такий короткий проміжок часу автомобіль під керуванням ОСОБА_1 фізично не здатний зупинитися, оскільки цей час є меншим, ніж середній час реакції водія та час спрацьовування гальмівної системи разом узятих. Відтак, у ОСОБА_1 була відсутня технічна можливість уникнути даного зіткнення, що виключає його вину у вчиненні ДТП.
Пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди в ході апеляційного перегляду також підтвердили обставини, які відображені на відеозаписі.
За таких обставин, відповідно до ст. 62 Конституції Українивважаю постанову місцевого суду необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 27 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко