479/1572/25
2/479/246/26
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
16 квітня 2026 року  смтКриве Озеро
Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого-судді    Репушевської О.В.;
за участі секретаря судового засідання  Добровольської І.М.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в смтКриве Озеро, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №479/1572/25 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на житловий будинок,

учасники справи:
позивач    ОСОБА_1 ,
відповідач    ОСОБА_2 , Кривоозерської селищної ради 
Первомайського району Миколаївської області,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на житловий будинок, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_3 , після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Державним нотаріусом відмовлено в оформлені спадщини, оскільки правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна №2302 від 26 січня 1998 року, який зареєстрований Первомайською філією Південної Товарної Біржі, не відповідає вимогам законодавства, ст.227 ЦК УРСР (1963 року), та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно даних вказаного договору купівлі-продажу, ОСОБА_4 продав ОСОБА_5 , об`єкт нерухомості за 5000 грн., таким чином сторони виконали всі суттєві умови договору купівлі-продажу. ОСОБА_5 помер, після його смерті спадщину прийняв його син - ОСОБА_3 , однак належним чином не оформив спадкових прав також помер, в зв`язку з чим у позивача втрачена можливість нотаріального посвідчення договору, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.
В підготовче судове засідання позивач не з`явився, згідно заяви просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 
Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, відповідно до якої просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок за позивачем.
Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 26 січня 1998 року Первомайською філією Південної Товарної Біржі було посвідчено договір №2302 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , який укладено між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_5 (а.с.11).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджено даними копії актового запису про смерть №21, складеного виконавчим комітетом Курячелозівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 14 серпня 1998 року (а.с.67). 
На підставі вказаного договору, право власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_5 в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації 26 січня 1998 року, в реєстраційній книзі №1 стор.73 за реєстровим №63, що підтверджується даними вказаного реєстраційного посвідчення (а.с.11).
Заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Курячелозівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області Старою В.І. 02 листопада 2015 року, зареєстрованим в реєстрі за №41, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, зокрема: - належний йому житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , заповів сину - ОСОБА_3 , що підтверджується даними вказаного заповіту, який був чинний на день смерті спадкодавця(а.с.47).
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Курячелозівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 27 січня 2016 року(а.с.46). 
Після смерті ОСОБА_5 спадщину, зокрема, прийняв ОСОБА_3 як син спадкодавця, що підтверджено даними спадкової справи №137/2016(а.с.40-60), проте не встиг оформити належним чином своє право власності на житловий будинок.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Кривоозерським відділом ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області 06 лютого 2024 року(а.с.28).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 .
Спадкоємцем за законом першої черги на спадщину після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 як дитина спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Курячелозівською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 06 грудня 1984 року (а.с.29), даними свідоцтва про одруження серія НОМЕР_4 , видане Курячелозівською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 05 листопада 2005 року (а.с.30).
Як вбачається зі спадкової справи №94/2025, ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини (а.с.22), проте в оформленні спадкових прав на житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами державним нотаріусом відмовлено, оскільки правовстановлюючий не відповідає вимогам законодавства ст.227 ЦК УРСР (1963 року), та підлягає нотаріальному посвідченню.
Норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені тільки з набранням чинності ЦК України 2003 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди (1998 рік) норми, щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна на момент укладання спірної угоди виконано.
Відповідно до положень ст.227 ЦК України (1963 року), договір купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, повинен бути нотаріально посвідчений. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.
Судом встановлено, що сторони, відповідно до вищезазначеного договору купівлі-продажу свої зобов`язання виконали. ОСОБА_5 сплатив обумовлену договором вартість будинку, зареєстрував право власності в БТІ, а ОСОБА_4 прийняв кошти за будинок та передав будинок у власність ОСОБА_5 ..
Виконати вимоги закону щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку неможливо, так як і покупець і продавець будинку померли.
Положення ст.41 Конституції України передбачає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до положень Цивільного кодексу України, фізична особа має право мати у своїй власності будь-яке майно, яке вона придбала внаслідок правочинів не заборонених законом.
Згідно положень ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК України).
Однією з умов застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
Згідно положень ст.153 ЦК України (1963 року), договір є укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. За приписами ч.2 ст.47 ЦК України (1963 року), яка діяла на момент укладення угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами не порушує права та законні інтереси інших осіб.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №719-р від 12 червня 2020 року "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Миколаївської області", створена Кривоозерська селищна територіальна громада Кривоозерського району Миколаївської області шляхом об`єднання територій та населених пунктів Кривоозерської селищної та Багачівської, Берізківської, Бурилівської, Великомечетнянської, Гойдаївської, Красненьківської, Кривоозерської, Куряче-Лозівської, Луканівської, Мазурівської, Маломечетнянської, Ониськівської, Очеретнянської, Секретарської, Тридубівської сільських рад Кривоозерського району Миколаївської області.
На підставі постанови Верховної ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року "Про утворення та ліквідацію районів" у Миколаївській області утворено Первомайський район у складі, зокрема, території Кривоозерської селищної територіальної громади.
Враховуючи те, що угода купівлі-продажу фактично відбулася, сторони всі свої зобов`язання за договором купівлі-продажу виконали, нерухоме майно на час укладання угоди було належним чином зареєстроване, нотаріальне посвідчення спірної угоди в нотаріальному порядку не можливо, а також те, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, відповідач не заперечує проти задоволення позову, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались, тому суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.12, 76, 141, 223, 259, 264, 265, 273, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на житловий будинок, - задовольнити.
Визнати дійсним договір №2302 купівлі-продажу нерухомого майна від 26 січня 1998 року, зареєстрований Первомайською філією Південної Товарної Біржі, а саме житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , між продавцем  ОСОБА_4  та покупцем  ОСОБА_5 .
Визнати за ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_5 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя :