ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/4326/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.07.2025 року у справі №280/4326/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

27.05.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії від 16.05.2025 №084250003729;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.05.2025р. щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи в колгоспі згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 09.03.1981 з 30.06.1980 по 02.06.1983, з 02.04.1986 по 17.03.1997 та з 01.02.1984 по 18.04.1984, з врахуванням висновків суду, вказаних у мотивувальній частині рішення суду;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до органів Пенсійного фонду України та надав заяву про призначення пенсії та відповідні підтверджуючі документи. Заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком через недостатній страховий стаж. Зазначає, що йому безпідставно не було зараховано вищезазначені періоди роботи. З відмовою призначити пенсію позивач не погоджується, оскільки відповідно до відомостей, які надані відповідачу, позивач набув необхідний стаж та досяг необхідного віку, що є підставою для призначення пенсії за віком.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.07.2025 року у справі №280/4326/25 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.05.2025 №084250003729 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.02.1984 по 18.04.1984, періоди роботи в колгоспі з 30.06.1980 по 02.06.1983, з 02.04.1986 по 17.03.1997. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 08.05.2025 з урахуванням висновків суду.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Позивач 08.05.2025 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.
Заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області та прийнято рішення від 16.05.2025 №084250003729 про відмову в призначенні пенсії. В обґрунтування відмови у призначені пенсії в зазначено наступне:
«Необхідний страховий стаж на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку – 30 років.
Вік заявника – 62 роки 02 місяці 04 дні.
Страховий стаж особи становить 26 років 4 дні.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди:
роботи в колгоспі з 30.06.1980 по 02.06.1983 та з 02.04.1986 по 17.03.1997, відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 09.03.1981, оскільки інформація про встановлений і відпрацьований мінімум не завірено належним чином (відсутні дата та номер документу), необхідно надати довідку про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум вихододнів;
роботи з 01.02.1984 по 18.04.1984, відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 09.03.1981, оскільки печатка на звільненні не придатна до читання.
Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванню у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу...» 
Вважаючи протиправним рішення від 16.05.2025 №084250003729 про відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року. До 01 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж).
Отже, до 01 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджені записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.
Види трудової діяльності, що зараховуються до стражу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ.
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону №1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно п.2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 «Про трудові книжки колгоспників» трудова книжка колгоспника являється основним документом про трудову діяльність членів колгоспу.
Відповідно до пунктів 5, 6 Постанови №310 до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи. Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
В спірному випадку пенсійним органом до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з роботи в колгоспі з 30.06.1980 по 02.06.1983 та з 02.04.1986 по 17.03.1997, відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 09.03.1981, оскільки інформація про встановлений і відпрацьований мінімум не завірено належним чином (відсутні дата та номер документу), необхідно надати довідку про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум вихододнів, роботи з 01.02.1984 по 18.04.1984, відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 09.03.1981, оскільки печатка на звільненні не придатна до читання..
Як правильно встановив суд першої інстанції, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 09.03.1981 містить наступні записи:
- 30.06.1980 прийнятий в члени колгоспу «Мир» (протокол №10 від 30.06.1980);
- 02.06.1983 виключений із членів колгоспу «Мир» за власним бажанням (протокол №9 від 02.06.1983);
- 01.02.1984 польові умови праці. Прийнятий на роботу водієм 3 класу (наказ №8-к від 24.01.1984);
- 18.04.1984 звільнений за власним бажанням по ст.31 КЗпП РРФСР (наказ №44-к від 28.03.1984);
- 02.04.1986 прийнятий в члени колгоспа «Мир» Гуляйпільського району згідно поданої заяви і працевлаштований в автогараж (протокол №2 від 22.04.1986);
- 10.04.1991 переведений в цех тваринництва скотарем (протокол №3 від 18.04.1991);
- 06.09.1996 переведений водієм в автогараж (протокол №8 від 18.09.1996);
- 17.03.1997 виключений із членів колгоспу «Мир» за власним бажанням (протокол №1 від 17.03.1997).
Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, які завірені підписом та печаткою колгоспу.
В записах трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 09.03.1981 в розділі "трудова участь у суспільному господарстві" наявні відомості щодо фактично відпрацьованих трудоднів позивачем, тому доводи пенсійного органу з цього приводу є такими, що не відповідають фактичним обставинам.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пенсійним органом безпідставно не зараховано позивачу страховий стаж за спірні періоди з 01.02.1984 по 18.04.1984, періоди роботи в колгоспі з 30.06.1980 по 02.06.1983, з 02.04.1986 по 17.03.1997.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.07.2025 року у справі №280/4326/25 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя А.О. Коршун 

суддя Д.В. Чепурнов