Суддя Попова В. О. 
Справа № 645/6637/25 
Провадження № 2/644/116/26 

18.05.2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року Індустріальний районний суд міста Харкова в складі: 
головуючого судді – Попової В.О., 
за участю секретаря судового засідання - Плаксій К.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 
про стягнення матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу) 

у с т а н о в и в:
26 вересня 2025 року позивач в особі представника – адвоката Олійника Є.О., який діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії АЕ № 1405794 від 24.09.2025, звернувся до Немишлянського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» матеріальну шкоду в порядку зворотної вимоги (регресу) у розмірі 10 500 грн 00 коп. та судові витрати.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № 219474198, забезпечений транспортний засіб «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 . Предметом зазначеного вище договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. 03.10.2024 о 18 год 00 хв у м. Харкові по вул. В.Зубенка, 80, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «ЗА3», державний номерний знак НОМЕР_2 . Даний факт підтверджується постановою Московського районного суду міста Харкова від
30.10. 2024 у справі 643/12166/24, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП.
Оскільки, на дату вчинення ДТП, відповідальність заподіювача шкоди (Відповідача), згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № 219474198 було забезпечено у ТДВ СК «Альфа-Гарант» , то
07.10.2024 власником пошкодженого «ЗА3», державний номерний знак НОМЕР_2 було письмово
повідомлено про ДТП. 11.12.2024 у відповідності до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власник пошкодженого ТЗ «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про страхове відшкодування та надав всі необхідні документи.
02.01.2025 ТДВ СК «Альфа-Гарант»  було складено розрахунок страхового
відшкодування та страховий акт № LВ/24/7097. Позивач, керуючись нормами цього Закону, на підставі угоди від 11.12.2024 прийняв вмотивоване рішення про виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) на користь представника власника пошкодженого ТЗ «ЗА3», державний номерний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_3 у розмірі 10 500 грн 00 коп. Таким
02.01.2025 ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено страхове
відшкодування у розмірі 10 500 грн 00 коп. на рахунок власника пошкодженого ТЗ «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3 - ОСОБА_3 , що підтверджується платіжною інструкцією № 54392. Таким чином до позивача перейшло права регресної вимоги до відповідача.
Ухвалою судді Немишлянського районного суду міста Харкова від 01.10.2025 вищезазначена цивільна справа була передана за підсудністю до Індустріального районного суду міста Харкова.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025, дану цивільну справу було передано в провадження судді Попової В.О.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2025 року позовна заява прийнята, провадження відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В позовній заяві просять розгляд справи проводити без участі представника позивача, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Крім того 19 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Олійник Є.О. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка (а.с. 47).
03 лютого 2026 року через канцелярію суду від відповідач надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на 03 лютого 2026 року у зв`язку з тим, що він не отримував копію позовної заяви з додатками і йому необхідний час для ознайомлення з позовними вимогами (а.с. 42). 
19 березня 2026 року через канцелярію суду від відповідач надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на 19 березня 2026 року у зв`язку з тим, що йому необхідний час для надання доказів в підтвердження його заперечень щодо розміру відшкодування (а.с. 45).
Інших заяв, клопотань тощо до суду не надходило.
Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.
Відповідач з відзивом на позов до суду не звертався. Заяв, клопотань та заперечень до суду не надходило.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
За таких обставин, з письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні факти та правовідносини.
ОСОБА_1 03.10.2024 о 18 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Владислава Зубенка, 80 в м. Харкові, не обрав безпечної дистанції та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «ЗАЗ TF69YO», державний номерний знак НОМЕР_4 , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальні збитки.
Постановою Московського районного суду м.Харкова від 30.10.2024 (справа № 643/12166/24), ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУПАП та накладено адміністративне стягненню у виді штрафу. Постанова набрала законної сили 11.11.2024.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ця постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем порушено вимоги Правил дорожнього руху України, оскільки такого висновку дійшов суд у постанові від 30 жовтня 2024 року (справа № 643/12166/24; провадження 3/643/3721/24). В постанові також зазначено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було заподіяно матеріальні збитки.
В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «ЗАЗ TF69YO», державний номерний знак НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 (а.с. 11).
ТДВ СК «Альфа-Гарант» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) серії ЕР № 219474198, забезпечений транспортний засіб «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 6).
05.10.2024 ОСОБА_2 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 03.10.2024 17:00 год за участю ТЗ потерпілого Заз Ланос, державний номерний знак НОМЕР_4 . Наявний поліс ОСЦПВ № 217322866 страхова компанія Оранта (а.с. 9).
Крім того ОСОБА_2 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування (а.с. 10).
11 грудня 2024 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 з метою врегулювання дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 03.10.2024 з вини водія забезпеченого транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована
Страховиком за полісом 219474198, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль ЗАЗ LANOS, д.р.н. НОМЕР_4 укладено угоду про розмір страхового відшкодування, згідно якої сторони на підставі ст. 36 п. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 
досягли згоди про розмір матеріального збитку та розмір страхового відшкодування. Також Сторони не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Сторони досягли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що
стався 03.10.2024 складає 13 700 грн 00 коп. Страховик і Потерпілий досягли згоди, що сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком визначається з урахуванням франшизи, яка за полісом 219474198, складає 3 200 грн 00 коп., в розмірі 10 500 грн 00 коп. Сторони підтверджують, що вказана в п. 3 цієї Угоди сума страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, зазначеною вище, є остаточною (а.с. 13).
ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного – ОСОБА_3 в розмірі 10 500 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 02 січня 2025 року № 54392 (а.с. 16).
Частина 1 ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до положень частини 2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Положення ст.1191 ЦК України передбачають, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлений законом.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно пп. в) пп.38.1.1. n.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент ДТП), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
Судом встановлено, що позивач здійснив на користь власника пошкодженого транспортного засобу «ЗАЗ TF69YO», державний номерний знак НОМЕР_4 , з вини відповідача, виплату страхового відшкодування у загальній сумі 10 500 грн 00 коп., внаслідок чого до нього перейшло право вимоги до відповідача про виплату страхового відшкодування.
Доказів того, що відповідачем в добровільному порядку відшкодовано завдані матеріальні збитки, матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування. 
У зв`язку з тим, що відповідачем не надано жодного доказу на спростування доводів позивача, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 028 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Задовольнити позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу).
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 10 500 (десять тисяч п`ятсот) грн 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» витрати по сплати судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. 
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ЄДРПОУ 32382598, місце знаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26, м. Київ, 01133;
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_6 , місце реєстрації проживання/перебування: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 25.05.2026.

Суддя В.О. Попова