ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 597/1785/25	Головуючий у 1-й інстанції Тренич А.Г. 	
Провадження № 22-ц/817/682/26 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого — Гірського Б.О.
cуддів — Храпак Н.М., Хоми М.В.
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №597/1785/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_2 на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12 березня 2026 року (ухвалене суддею Тренич А.Г.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
В грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Укр Кредит Фінанс” (далі - ТОВ “Укр Кредит Фінанс”) звернулося до суду із вказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених вимог зазначали, що 18.01.2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1499-2240 за допомогою веб-сайту (https://navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс». 
Кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А9648 для підписання Кредитного договору №1499-2240 від 18.01.2025 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. 
Звертали увагу на те, що відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 29 500,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту - 20,00 % від суми кредиту; знижена % ставка 0,90 % в день; стандартна % ставка – 1,00% в день. 
В свою чергу, відповідач взяла на себе зобов`язання у порядку та на умовах, визначених вказаним договором, повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитними коштами. 
Стверджували, що через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 21.10.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 87 952,71 грн., з яких: 27 876,39 грн. - заборгованість за кредитом, 45 326,32 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 14 750,00 грн. – заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України.
Враховуючи вищезазначене, просили стягнути з відповідача на свою користь вищезазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12 березня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №1499-2240 від 18.01.2025 року у розмірі 73 202,71 грн., з яких: 27 876,39 грн. - заборгованість за кредитом, 45 326,32 грн. заборгованість за нарахованими процентами.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 2 016,15 грн. судового збору.
Стягнуто з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 1 173,93 грн. понесених витрат на правничу допомогу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Дончак Д.М. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково — стягнути з відповідачки 22 763, 79 грн.
Звертає увагу на незаконне нарахування комісії за видачу кредиту.
Вважає, що за будь-яких обставин розмір процентів за кредитним договором не може перевищувати розміру отриманих відповідачем кредитних коштів, а враховуючи сплачені відповідачем грошові кошти (36 234, 21 грн.), загальний розмір заборгованості, із врахуванням принципів розумності, справедливості і пропорційності, не повинен перевищувати 22 763, 79 грн. (29 500 х 2 — 36 236,21 грн.).
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Вважають, що комісія за видачу кредиту є законною, одноразовою та вона не застосовувалась як санкція до відповідача за невиконання зобов`язань.
Звертають увагу на те, що у кредитному договорі №1499-2240 від 18.01.2025 року сторонами було погоджено умови щодо розміру процентів, порядку їх нарахування та строку кредитування.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.
В силу положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4 ст. 367 ЦПК України).
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
18.01.2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, уклали кредитний договір №1499-2240.
Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор А9648 для підписання кредитного договору №1499-2240 від 18.01.2025 року, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором, підтвердження ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів).
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 п.2 кредитного договору, кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на наступних умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку передбаченому цим договором.
Відповідно до п.4.2. кредитного договору, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п.4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.
Згідно з п.4.6. кредитного договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 1,00% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується впродовж всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою).
Відповідно до п. 4.7. договору, зазначено, що комісія за видачу кредиту становить 20,00 % від суми виданого кредиту.
Строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позивальнику 300 календарних днів, з моменту перерахування кредиту позивальнику. Дата повернення кредиту 13.11.2025 року (пункт 4.9).
Відповідно до п. 4.10. договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 5 835,45 процентів.
Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору (за весь Строк кредитування) складає 113 221,58 грн. та включає в себе: суму Кредиту та проценти за користування Кредитом.
Зі змісту договору про відкриття кредитної лінії № 1499-2240 від 18.01.2025 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання кредиту.
ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Свої зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії №1499-2240 від 18.01.2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало, про що свідчить довідка про перерахування суми кредиту, інформація у листі АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів Liq Pay.
Як видно з матеріалів справи, договір про відкриття кредитної лінії №1499-2240 від 18.01.2025 року, укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору А9648, відповідно до умов цього договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту в розмірі 29 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.
Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 21.10.2025 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 87 952,71 грн., з яких: 27 876,39 грн. - заборгованість за кредитом, 45 326,32 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 14 750,00 грн. – заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вважав обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту та за нарахованими процентами, однак вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 14 750,00 грн., нарахованої у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань, є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.
Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, тому в частині відмовлених позовних вимог не переглядається.
Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Так, суд першої інстанції вважав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за Кредитним договором №1499-2240 від 18.01.2025 року у розмірі 73 202,71 грн., з яких: 27 876,39 грн. - заборгованість за кредитом, 45 326,32 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, тобто суд першої інстанції фактично погодився в цій частині із розрахунком заборгованості позивача.
Разом з тим, місцевий суд залишив поза увагою наступне.
Щодо пункту 4.7. Договору, яким передбачено комісію за видачу кредиту у розмірі 20%, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до ч. 5 ст 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов Договору про відкриття кредитної лінії №1499-2240 від 18.01.2025 року свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 20%, встановлена в п.4.7. Договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що п.4.7. Договору про відкриття кредитної лінії №1499-2240 від 18.01.2025 року суперечить положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору.
Водночас як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості кредитодавцем було нараховано комісію у розмірі 5 900 грн. (20% від тіла кредиту 29 500 грн.).
Так, за умовами кредитного договору сума кредиту становила 29 500 грн.
Разом з тим, у день видачі кредиту кредитодавцем було утримано комісію за його надання у розмірі 5 900 грн, унаслідок чого позичальник фактично отримав у своє розпорядження тіло кредиту лише у сумі 23 600 грн. 
Незважаючи на це, проценти за користування кредитом нараховувалися на всю суму кредиту — 29 500 грн, тобто й на суму комісії, яка фактично позичальнику не надавалася та не перебувала в його користуванні.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.36) вбачається, що позичальником було здійснено платежі на погашення заборгованості: 31.01.2025, 14.02.2025 та 28.02.2025 у розмірі по 6 224,87 грн кожний, а також 14.03.2025, 28.03.2025, 11.04.2025, 25.04.2025 та 09.05.2025 у розмірі по 3 512,32 грн кожний.
Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування визначено черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит, а саме у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
У зв`язку із вищезазначеним слід здійснити перерахунок заборгованості.
Так, за період з 18.01.2025 по 30.01.2025 (13 днів) на залишок тіла кредиту 23 600 грн. нараховано проценти (0,9% денна ставка) у сумі 2 761,20 грн. Із платежу від 31.01.2025 у розмірі 6 224,87 грн. у рахунок погашення процентів зараховано 2 761,20 грн., у рахунок погашення тіла кредиту — 3 463,67 грн. Залишок основної заборгованості становив 20 136,33 грн.
За період з 31.01.2025 по 13.02.2025 (14 днів) на залишок тіла кредиту 20 136,33 грн. нараховано проценти у сумі 2 536,79 грн. Із платежу від 14.02.2025 у розмірі 6 224,87 грн. у рахунок погашення процентів зараховано 2 536,79 грн., у рахунок погашення тіла кредиту — 3 688,08 грн. Залишок основної заборгованості становив 16 448,25 грн.
За період з 14.02.2025 по 27.02.2025 (14 днів) на залишок тіла кредиту 16 448,25 грн. нараховано проценти у сумі 2 072,48 грн. Із платежу від 28.02.2025 у розмірі 6 224,87 грн. у рахунок погашення процентів зараховано 2 072,48 грн., у рахунок погашення тіла кредиту — 4 152,39 грн. Залишок основної заборгованості становив 12 295,86 грн.
За період з 28.02.2025 по 13.03.2025 (14 днів) на залишок тіла кредиту 12 295,86 грн нараховано проценти у сумі 1 549,28 грн. Із платежу від 14.03.2025 у розмірі 3 512,32 грн. у рахунок погашення процентів зараховано 1 549,28 грн., у рахунок погашення тіла кредиту — 1 963,04 грн. Залишок основної заборгованості становив 10 332,82 грн.
За період з 14.03.2025 по 27.03.2025 (14 днів) на залишок тіла кредиту 10 332,82 грн. нараховано проценти у сумі 1 301,94 грн. Із платежу від 28.03.2025 у розмірі 3 512,32 грн. у рахунок погашення процентів зараховано 1 301,94 грн, у рахунок погашення тіла кредиту — 2 210,38 грн. Залишок основної заборгованості становив 8 122,44 грн.
За період з 28.03.2025 по 10.04.2025 (14 днів) на залишок тіла кредиту 8 122,44 грн нараховано проценти у сумі 1 023,43 грн. Із платежу від 11.04.2025 у розмірі 3 512,32 грн. у рахунок погашення процентів зараховано 1 023,43 грн., у рахунок погашення тіла кредиту — 2 488,89 грн. Залишок основної заборгованості становив 5 633,55 грн.
За період з 11.04.2025 по 24.04.2025 (14 днів) на залишок тіла кредиту 5 633,55 грн. нараховано проценти у сумі 709,83 грн. Із платежу від 25.04.2025 у розмірі 3 512,32 грн. у рахунок погашення процентів зараховано 709,83 грн, у рахунок погашення тіла кредиту — 2 802,49 грн. Залишок основної заборгованості становив 2 831,06 грн.
За період з 25.04.2025 по 08.05.2025 (14 днів) на залишок тіла кредиту 2 831,06 грн нараховано проценти у сумі 356,71 грн. Із платежу від 09.05.2025 у розмірі 3 512,32 грн. у рахунок погашення процентів зараховано 356,71 грн., у рахунок погашення тіла кредиту — 3 155,61 грн.
Таким чином, станом на 09.05.2025 основна сума боргу була погашена повністю (тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами), що свідчить про відсутність непогашеної заборгованості за основним зобов`язанням після зазначеної дати.
Доказів отримання позичальником грошових коштів після цієї дати, в межах строку дії кредитного договору, в матеріалах справи немає.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув.
Таким чином, внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовним вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за Кредитним договором №1499-2240 від 18.01.2025 року у розмірі 73 202,71 грн., з яких: 27 876,39 грн. - заборгованість за кредитом, 45 326,32 грн. - заборгованість за нарахованими процентами.
За таких обставин, оскаржуване рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Щодо понесених відповідачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.
Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
В п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідач в суді першої інстанції просив стягнути з позивача 7 000 грн витрат на правничу допомогу.
На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу відповідачем до відзиву на позовну заяву додано договір про надання юридичних послуг №1-22/01/26 від 22.01.2026 року адвокатом Дончак Д.М., акт приймання-передачі наданих послуг №1 до договору №1-22/01/26 від 22.01.2026 року про надання юридичних послуг від 22.01.2026 року, платіжну інструкцію №32ВО-61АС-17ЕВ-М149 від 23.01.2026 року, чек № MkOWN2RDpEQ від 24.01.2026 року.
Згідно поданих документів вартість наданих послуг правової допомоги складає 7000 грн.
Судові витрати відповідача на професійну правничу (правову) допомогу у суді першої інстанції підтверджені належними та допустимими доказами, вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК України дотримані.
Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21.
Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23.
У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
Вирішуючи чи є розмір витрат на правничу допомогу обґрунтованим і пропорційним до предмета спору в цій справі, колегія суддів вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 7 000 грн. не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неминучих, а також не відповідають складності даної справи.
Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі та складність даної справи, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що відшкодуванню на користь відповідача підлягають витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12 березня 2026 року — скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №1499-2240 від 18.01.2025 року у розмірі 73 202,71 грн., з яких: 27 876,39 грн. - заборгованість за кредитом, 45 326,32 грн. - заборгованість за нарахованими процентами.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю “Укр кредит фінанс” (бульвар Лесі Українки, 26 офіс 407, м. Київ, код ЄДРПОУ 38548598) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) 3 000 грн. понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повна постанова складена 18 червня 2026 року.

Головуючий       Гірський Б.О.

Судді:        Хома М.В.

Храпак Н.М.