Справа № 560/13620/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

27 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить
визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_1 щодо розрахунку грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) без врахування виплачених сум грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період служби з червня 2023 року (включно) по травень 2024 року (включно),
стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь суму невиплаченої грошової компенсації за невикористані дні відпусток (щорічних та додаткових) розрахованої виходячи з виплаченої додаткової винагороди за період з червень 2023 року (включно) по травень 2024 року (включно) у розмірі 81675,00 грн,
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення, що підлягає виплаті відповідно до рішення суду у справі №560/14907/24, за весь час затримки виплати - за період з 25.01.2023 по день фактичної виплати грошового забезпечення та
стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь середній заробіток за час затримки розрахунку при виключенні зі штату (закінченні служби) в сумі 612372,6 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що відповідач на виконання судового рішення від 06.01.2025 у справі №560/14907/24 нарахував грошову компенсацію за невикористані дні оплачуваних відпусток з урахуванням додаткової винагороди без врахування вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати затверджений від 08.02.1995 №100, тобто з місячного грошового забезпечення, а не з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Як наслідок вважає, що має право компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення та середній заробіток за час затримки розрахунку при виключенні зі штату. Просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 06.08.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав строк для усунення недоліків.
Ухвалою від 1.08.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд продовжив строк для усунення недоліків.
Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
До Хмельницького окружного адміністративного суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 на позовну заяву, у якому представник зазначає, що відповідно до пункту 6 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Стверджує, що даний перелік є вичерпним і не підлягає розширенню. Позивач надав до суду картку особового рахунку військовослужбовця відповідно до якої отримав компенсацію за не використані дні відпустки в розмірі 26 777,49 грн. Таким чином відповідач повністю виконав вимогу чинного законодавства та у визначеному розмірі виплатив позивачу компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки за останньою займаною штатною посадою. Посилання позивача на норми КЗпП вважає безпідставними, оскільки на військовослужбовців його вимоги в щодо оплати праці та вирішення спорів (зокрема положення статей 116, 117) не поширюється. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність. Вимоги щодо виплати компенсації втрати частини доходів є передчасними та необґрунтованими, оскільки військовою частиною НОМЕР_1 не виплачувались позивачу кошти на виконання рішення суду в справі № 560/14907/24, а виконання вказаних позовних вимог безпосередньо пов`язані з датою виплати коштів. Просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Представник позивача подав до суду додаткові пояснення, у яких просив врахувати практику Верховного Суду щодо обрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини доходів.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.
Позивач – ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.06.2024 №166 позивач 04.06.2024 виключений зі списків особового складу.
Рішенням від 06.01.2025 у справі №560/14907/24 Хмельницький окружний адміністративний суд зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу з 25.01.2023 по 19.05.2023 грошове забезпечення, а також всі інші належні за цей період додаткові види грошового забезпечення (грошову допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, компенсацію за невикористані дні відпусток одноразову грошову допомогу при звільненні, тощо), з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, з урахуванням виплачених сум.
Додатковим рішенням від 16.01.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд зобов`язав військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових), обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Листом від 23.04.2025 відповідач повідомив що при надходженні фінансування буде здійснена виплата відповідно до судових рішень у справі №560/14907/24.
За змістом довідки-перерахунку від 03.06.2025 розрахунок компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток військова частина НОМЕР_1 здійснила із таких складових: 25913,70 грн (сума місячного грошового забезпечення) / 30 (кількість днів у місяці для розрахунку компенсації) х 30(кількість днів невикористаної відпустки) = 26777,49 грн.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо розрахунку грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) без врахування виплачених сум грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період служби з червня 2023 року (включно) по травень 2024 року (включно) відповідно до Порядку №100, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон України №2011-XII).
Відповідно до статті 1 Закону України №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За приписами частини першої статті 9 Закону України №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з пунктом 8 статті 101 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
Статтею 4 Закону України "Про відпустки" передбачені такі види щорічних відпусток, як: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством (п. 1 ст. 4 Закону).
Відповідно до статті 162 вказаного Закону, зокрема, учасникам бойових дій, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"», надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Абзацом 3 пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-XII передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців (тобто, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Відповідно до статті 9 Закону №2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260, у редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 6 розділу ХХХІ Порядку №260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
Суд враховує, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.01.2025 у справі №560/14907/24 та додаткового рішення від 16.01.2025 відповідач розрахував грошову компенсацію за невикористані дні відпустки відповідно до пункту 6 розділу ХХХІ Порядку №260. Тобто із розміру місячного грошового забезпечення позивача, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Водночас представник позивача вважає, що для розрахунку компенсації відповідач мав застосовувати Порядок №100, який передбачає обчислення на основі середнього заробітку за попередні 12 місяців служби.
Пункт 6 розділу ХХХІ Порядок №260 чітко встановлює: розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Ця норма є імперативною та встановлює конкретний, відмінний від загального, механізм розрахунку компенсації саме для військовослужбовців.
Позивач обґрунтовує свої вимоги необхідністю застосування Порядку №100, який у пункті 2 передбачає розрахунок компенсації за невикористані відпустки виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи.
Однак, Порядок №100 є актом загальної дії, що поширюється на підприємства, установи, організації незалежно від форми власності та регулює обчислення середньої заробітної плати у випадках, передбачених загальним трудовим законодавством.
У ситуації, коли одні й ті ж суспільні відносини (в даному випадку - розрахунок компенсації за відпустку) врегульовані як загальним, так і спеціальним нормативно-правовим актом, застосовуються норми спеціального акта.
Це випливає із загальновизнаного принципу права lex specialis derogat legi generali (спеціальний закон має перевагу над загальним).
Оскільки проходження військової служби та пов`язані з нею питання грошового забезпечення мають спеціальне правове регулювання, саме ці норми мають пріоритет над загальними нормами, встановленими Порядком №100.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, розрахувавши компенсацію за невикористані дні відпустки позивачу на підставі пункту 6 розділу ХХХІ Порядку №260, діяв відповідно до норм спеціального законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Крім того, розрахунок проведений на виконання судових рішень у справі № 560/14907/24, яким відповідач зобов`язаний провести перерахунок та виплату компенсації за невикористані дні відпусток, виходячи з розміру саме місячного грошового забезпечення. Тому задоволення вимоги про перерахунок грошової компенсації з урахуванням додаткової винагороди за останні 12 календарних місяців роботи буде змінювати обов`язкове для виконання рішення суду.
Посилання позивача на постанову Верховного Суду у справі № 240/23909/23 суд не приймає до уваги, оскільки в ній відсутні правові висновки щодо розрахунків грошової компенсації з урахуванням додаткової винагороди за останні 12 календарних місяців роботи. Навпаки, у пункті 56 постанови суд касаційної інстанції аналізує пункту 6 розділу XXXI Порядку № 260. Посилання на виплату додаткової винагороди протягом року зроблене для висновку, що додаткову винагороду слід включати до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір грошової компенсації за невикористані ним дні відпусток.
Вимоги щодо виплати компенсації втрати частини доходів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є похідними від вимоги щодо визнання протиправних дій щодо розрахунку грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових), оскільки представник позивача як і в позовній заяві, так і в додаткових поясненнях посилався на необхідності задоволення вказаних вимог, за відсутності фактичної виплати грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) відповідно до Порядку №100. Тому у задоволенні вказаних вимог також необхідно відмовити.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Під час судового розгляду відповідач довів правомірність розрахунку компенсації за невикористані дні відпусток.
Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимоги слід відмовити.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	

Головуючий суддя 		О.К. Ковальчук