Справа № 157/616/25 	Головуючий у 1 інстанції: Ходачинський Р. О. 	
Провадження № 22-ц/802/49/26  	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О. І.,
суддів - Карпук А. К., Матвійчук Л. В.,
секретар судового засідання Власюк О. С.,
з участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на заочне рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, у якому народилися сини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 02 квітня 2024 року з відповідача стягнуто аліменти на дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу).
Після розірвання шлюбу судовим рішенням від 02 липня 2024 року діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні.
Діти хворіють, зокрема син ОСОБА_6 має хронічні захворювання, тому потребує регулярних медичних обстежень, стаціонарного лікування, прийому дороговартісних ліків. 
Син ОСОБА_7 також хворів, у зв`язку з чим потребував систематичного лікування. 
Крім того, діти протягом 2024-2025 років потребували комплексного стоматологічного лікування. 
Ураховуючи наведене, діти потребують додаткових витрат на лікування, які вона не в змозі самостійно забезпечити. 
У 2024-2025 роках нею понесено додаткові витрати на дітей у розмірі 58 331,51 грн, з яких 28 841,51 грн – на придбання ліків і медичне обстеження, 29 490 грн – на стоматологічне лікування, половину яких має відшкодувати відповідач, оскільки є працездатним, отримує стабільну заробітну плату та не має інших дітей на утриманні.
Ураховуючи наведене, просила стягнути з відповідача на її користь 29 165,76 грн додаткових витрат на дітей.
Заочним рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 липня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 27 285,84 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 1 211,20 грн судового збору.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про відмову в позові.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подала.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав і просить її задовольнити.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду змінити з таких підстав.
Згідно зі статтями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).
Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї.
Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Судом встановлено, що сторони являються батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Діти протягом 2024-2025 років потребували лікування відповідними спеціалістами, про що позивачем надано докази, відносно чого відповідач не заперечував.
Судом першої інстанції взято до уваги понесення позивачем додаткових витрат не у заявленому неї розмірі, а у розмірі 54 571,68 грн і позивач рішення суду в цій частині не оскаржувала.
В суді апеляційної інстанції сторона відповідача надала докази понесених додаткових витрат у 2024 році особисто відповідачем, загальний розмір яких становить 13 050 грн.
Таким чином, за спірний період позивачем понесено додаткових витрат на 41 521,68 грн більше (54 571,68 - 13 050), а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача половину понесених нею додаткових витрат саме від цього розміру, що становить 20 760,84 грн (41 521,68 : 2). 
Відповідач не довів наявності підстав для відмови позивачу у задоволенні позову повністю, як про це він просить в апеляційній скарзі.
Неподання ним доказів суду першої інстанції не є підставою для відмови у позові, оскільки таке право відповідачу надано при розгляді справи судом апеляційної інстанції.
Відмова у зупиненні провадження у справі судом першої інстанції також не є підставою для відмови у позові.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку про доведеність позивачем наявності особливих обставин, пов`язаних із хворобами та необхідністю лікування дітей, на що понесено нею додаткові витрати.
Разом із тим, ураховуючи понесення додаткових витрат у цей же період і відповідачем, до відшкодування позивачу належить половина таких витрат не у визначеному судом першої інстанції розмірі, а у розмірі 20 760,84 грн.
Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування додаткових витрат зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення суду.
Згідно з ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, а саме, якщо: 
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.
Заочне рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 липня 2025 року в частині визначення розміру стягнення додаткових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 20 760 (двадцять тисяч сімсот шістдесят) грн 84 коп додаткових витрат на дітей.
У решті заочне рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий – суддя 

Судді