Справа № 420/9552/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Грабової Т.П., представника позивача – адвоката Шморгуна В.О., представника відповідача – Витіщенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислове об`єднання «АРІСТА» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислове об`єднання «АРІСТА» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці, в якому просить:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500090/2026/000018/1 від 20.03.2026.
2. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500090/2026/000066 від 20.03.2026.
3. Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500090/2026/000019/1 від 20.03.2026.
4. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500090/2026/000065 від 20.03.2026.
Позовні вимоги мотивує тим, що 21.06.2023 р. між ТОВ "Торгівельно-промислове об`єднання "АРІСТА" та ЕМ SALT GROUP LTD укладено контракт № 12. На підставі вказаного контракту та супроводжувальних документів ЕМ SALT GROUP LTD здійснила на адресу ТОВ "Торгівельно-промислове об`єднання "АРІСТА" поставку товару. Під час декларування вказаного товару позивачем відповідно до ст.ст.57, 58 МК України самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме: за ціною контракту. З метою митного оформлення товарів та на підтвердження заявленої митної вартості товарів позивачем надано до митного органу повний пакет документів, передбачений ст.53 МК України. Проте, за результатами розгляду поданих документів митний орган відмовив позивачу у митному оформленні (випуску) товару за заявленою декларантом митною вартістю, у зв`язку з чим оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2026/000066 від 20.03.2026, №UA500090/2026/000065 від 20.03.2026 з причин винесення рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2026/000018/1 від 20.03.2026, №UA500090/2026/000019/1 від 20.03.2026, яким за резервним методом скориговано митну вартість товару. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з порушенням вимог МК України, так як воно не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості. При цьому, позивач не погоджується з обставинами, на які вказує в оскаржуваному рішенні відповідач, оскільки вони жодним чином не спростовують митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації, і не є підставою для здійснення коригування її вартості. З огляду на викладене вважає, що висновок митного органу щодо не підтвердження ТОВ "Торгівельно-промислове об`єднання "АРІСТА" числового значення складових митної вартості товару, заявленого за основним методом його визначення, є безпідставним, так як позивачем надано всі обов`язкові документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України.
Ухвалою від 07.04.2026 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 24.04.2026 року відмовлено у задоволенні заяви Одеської митниці про розгляд справи № 420/9552/26 в порядку загального позовного провадження. Ухвалено здійснювати подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 14.05.2026 року о 10:00 год.
23.04.2026 року Відповідач подав до суду відзив на позов, згідно якого не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначає, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці, містились розбіжності та були відсутні всі відомості що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VІ, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VІ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митного органу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Таким чином, на переконання відповідача, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, а також картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підставі для задоволення адміністративного позову.
24.04.2026 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
У судовому засіданні 14.05.2026 року представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з наведених у позові підстав.
Представник відповідача у судовому засіданні 14.05.2026 року заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов, зазначивши, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення вважає законними та обґрунтованими.
Заслухавши у судовому засіданні пояснення учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислове об`єднання «АРІСТА» зареєстровано як юридична особа 12.10.2004 (Номер запису: 12661020000001641) та згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами (основний); 28.99 Виробництво інших машин і устатковання спеціального призначення, н.в.і.у.; 20.13 Виробництво інших основних неорганічних хімічних речовин; 20.14 Виробництво інших основних органічних хімічних речовин; 20.41 Виробництво мила та мийних засобів, засобів для чищення та полірування; 20.59 Виробництво іншої хімічної продукції, н.в.і.у.; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 71.11 Діяльність у сфері архітектури; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; 33.14 Ремонт і технічне обслуговування електричного устатковання; 33.20 Установлення та монтаж машин і устатковання; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 28.29 Виробництво інших машин і устатковання загального призначення, н.в.і.у.; 36.00 Забір, очищення та постачання води; 37.00 Каналізація, відведення й очищення стічних вод; 43.21 Електромонтажні роботи; 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього; 71.20 Технічні випробування та дослідження; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.
21.06.2023 р. між компанією ЕМ SALT GROUP LTD (Продавець) та ТОВ "Торгівельно-промислове об`єднання "АРІСТА" (Покупець) укладено контракт № 12, за умовами якого Продавець поставляє на умовах, що вказані в інвойсі, у відповідності з "INCOTERMS-2010" сіль харчову, таблетовану та миту з добавкою від злежування, тип якої вказано у Проформах-інвойсах до цього Контракту та іменований в подальшому товари, а Покупець зобов`язується сплатити за Товар, який постачається (п.1.1 контракту).
Пунктом 1.2 контракту встановлено, що детальні технічні характеристики (технічні характеристики Товару вказані в додатках до цього Договору. Походження Товару - Єгипет.
Згідно п.п.2.1, 2.4 контракту ціни на Товар, що постачається по цьому Контракту, визначені в доларах США у відповідності до ІНКОТЕРМС-2010. Загальні умови оплати: згідно умов в кожному проформа-інвойсі.
За приписами п.п.3.1, 3.2 контракту платежі проводяться Покупцем в доларах США на розрахунковий рахунок Продавця. Оплата за Товар проводиться на підставі Рахунку-фактури і визначається для кожної поставки окремо.
Відповідно до п.4.5 контракту поставка Товару здійснюється однією партією згідно кожного інвойсу, при цьому на адресу Покупця направляються оригінали, а також попередньо електронні копії на Еmail наступних документів: інвойс з номером та датою контракту, з умовами оплати, з печаткою та підписом; сертифікат походження на Товар, що поставляється з серійним номером Товару; пакувальні листи з зазначенням кількості місць, вагою брутто, нетто, типом пакування; експортна декларація на товар.
На виконання умов договору компанія ЕМ SALT GROUP LTD поставила ТОВ "Торгівельно-промислове об`єднання "АРІСТА" товар, а саме: сіль для промислового використання та сіль придатна для споживання людьми.
Як свідчать фактичні обставини справи, декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) № 26UA500090004349U8 від 20.03.2026, відповідно до якої за умовами поставки CFR на митну територію України надійшов товар ТОВ «ТПО «АРІСТА», а саме:
Товар 1. Сіль для промислового використання, насипом:- ROCK SALT/ сіль кам`яна 0-6мм - 2352,731т..Торгівельна марка: нема даних. Виробник: EM SALT GROUP LTD. Країна виробництва: EG Єгипет.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № 26UA500090004349U8 від 20.03.2026 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД, а саме: 1. Пакувальний лист №1 від 02.03.2026; 2. Інвойс №170226-А від 02.03.2026; 3. Коносамент №01 від 02.03.2026; 4. Вантажна відомість від 02.03.2026; 5. Навантажувальний документ №55 від 19.03.2026; 6. Сертифікат походження товару №А 0825299 від 05.03.2026; 7. Платіжна інструкція в іноземній валюті №31 від 04.03.2026; 8. Контракт №12 від 21.06.2023; 9. Додаткова угода від 26.10.2023; 10. Додаткова угода від 30.10.2023; 11. Додаткова угода від 22.11.2023; 12. Додаткова угода від 30.12.2025; 13. Договір про надання послуг митного брокера №БР-590 від 26.05.2025; 14. Митна декларація №26UA500090004349U8 від 20.03.2026.
На підставі ч.3 статті 53 МКУ, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прайс-листи продавця; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;4) Копію митної декларації країни відправлення.
Декларантом ТОВ "Інтер Транс Лоджістікс" листом від 20.03.2026 № 2003-01 повідомлено, що більше документів подаватись не буде. Зазначеним вище листом не спростовано усіх виявлених розбіжностей та не надано усіх запитуваних додаткових документів.
За результатами митного оформлення ЕМД відповідачем прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2026/000066 від 20.03.2026 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2026/000018/1 від 20.03.2026.
У рішенні про коригування митної вартості зазначено, наступне:
1) Згідно пункту 2.4 контракту № 12 від 21.06.2023 передбачені загальні умови оплати: згідно умов в кожному проформі – інвойсі. Проте, зазначений документ до митного оформлення не надавався, що унеможливлює здійснення перевірки оплати товару.
2) Згідно пункту 4.5. контракту № 12 від 21.06.2023 на адресу Покупця направляється оригінал, а також попередньо електрона копія на Email експортної декларації на товар, яка до митного оформлення не надавалась;
3) у поданому коносаменті від 10.02.2026 №01 у якості умов оплати фрахту зазначено: «freight payable as per Charter-Party». Проте, зазначений документ до митного оформлення не надавався, що унеможливлює здійснення перевірки оплати витрат на транспортування оцінюваних товарів до порту ввезення на митну територію України та відповідно перевірки правильності виконання та додержання умов поставки CFR Чорноморськ (Україна);
4) Відповідно до міжнародних правил перевезення Інкотермс-2010 на умовах поставки CFR означає, що продавець постачає товар на борт судна. Продавець зобов`язаний заключити договір та сплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення. Тобто, на Продавця покладено виконання митних формальностей у країні експорту. Відповідно до пункту 8 частини другої статті 53 Кодексу документами, що підтверджують митну вартість товару, є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, якщо таке страхування здійснювалось. Документи щодо страхування декларантом не надавались.
5) Згідно пункту 1.2 контракту № 12 від 21.06.2023 передбачено, що детальні технічні характеристики товару зазначаються в додатках до цього контракту. Проте, зазначений документ до митного оформлення не надавався, що унеможливлює здійснення перевірки ціни товару .
6) Відповідно до наданих транспортних документів (у поданому коносаменті від 02.03.2026 №01), відправником товару зазначено: EL ASEMA GROUP FOR CONSTRUCTION & SALT EXPORT, тобто під час перевезення товарів надавались додаткові послуги експедитора з організації перевезення оцінюваних товарів за маршрутом Єгипет – порт Чорноморськ, проте документи щодо вартості зазначених витрат за межами митної території України до митного оформлення не надавались. 
Зазначене свідчить про невірно проведений декларантом або уповноваженою ним особою розрахунок митної вартості; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та є підставою для відмови у митному оформлені (ч.6 ст.54 МКУ).
Як вказано у рішенні, зазначене свідчить, що декларантом не забезпечено надання митному органу відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Кодексу достовірних відомостей про визначення митної вартості товару, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних
Як свідчать фактичні обставини справи, декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) № 26UA500090004347U0 від 20.03.2026, відповідно до якої за умовами поставки CFR на митну територію України надійшов товар ТОВ «ТПО «АРІСТА», а саме:
Товар 1. Сіль придатна для споживання людьми:- FOOD SALT/ сіль харчова, не йодована, розміром 0,20-1,20мм, у мішках по 25 кг-нетто - 20220 мішків, 337 біг-бегів по 1500 кг-нетто;- FOOD SALT/ сіль харчова, не йодована, розміром 0,20-0,80мм, у мішках по 10 кг-нетто - 32400 мішків, 216 біг-бегів по 1500 кг-нетто;- FOOD SALT/ сіль харчова, не йодована, розміром 0,00-1,50мм, у мішках по 25 кг-нетто - 156000 мішків, 2600 біг-бегів по 1500 кг-нетто;- FOOD SALT/ сіль харчова, не йодована, розміром 1,20-2,40мм, у мішках по 25 кг-нетто - 6240 мішків, 104 біг-беги по 1500 кг. нетто. Торгівельна марка: нема даних. Виробник: EM SALT GROUP LTD. Країна виробництва: EG Єгипет.
Товар 2. Сіль для промислового використання:- WASHED ROCK SALT/ сіль кам`яна промита 0-6мм, у мішках по 25 кг-нетто - 12000 мішків, 200 біг-бегів по 1500кг-нетто;- WASHED ROCK SALT/ сіль кам`яна промита 0-6мм - 329 біг-бегів по 1500кг-нетто.Торгівельна марка: нема даних. Виробник: EM SALT GROUP LTD. Країна виробництва: EG Єгипет.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № 26UA500090004347U0 від 20.03.2026 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД, а саме: 1. Пакувальний лист №2 від 02.03.2026; 2. Інвойс №170226-В від 02.03.2026; 3. Коносамент №02 від 02.03.2026; 4. Вантажна відомість від 02.03.2026; 5. Навантажувальний документ №56 від 19.03.2026; 6. Сертифікат походження товару №А 24 0059563 від 05.03.2026; 7. Платіжна інструкція в іноземній валюті №31 від 04.03.2026; 8. Контракт №12 від 21.06.2023; 9. Додаткова угода від 26.10.2023; 10. Додаткова угода від 30.10.2023; 11. Додаткова угода від 22.11.2023; 12. Додаткова угода від 30.12.2025; 13. Договір про надання послуг митного брокера №БР-590 від 26.05.2025; 14. Сертифікати якості від 07.02.2026; 15. Митна декларація №26UA500090004347U0 від 20.03.2026.
Декларантом ТОВ "Інтер Транс Лоджістікс" листом від 20.03.2026 № 2003-02 повідомлено, що більше документів подаватись не буде. 
Відповідач вважає, що зазначеним вище листом не спростовано усіх виявлених розбіжностей та не надано усіх запитуваних додаткових документів.
За результатами митного оформлення ЕМД відповідачем прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2026/000065 від 20.03.2026 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2026/000019/1 від 20.03.2026.
У рішенні про коригування митної вартості зазначено, наступне:
1) Згідно пункту 2.4 контракту № 12 від 21.06.2023 передбачені загальні умови оплати: згідно умов в кожному проформі – інвойсі. Проте, зазначений документ до митного оформлення не надавався, що унеможливлює здійснення перевірки оплати товару.
2) Згідно пункту 4.5. контракту № 12 від 21.06.2023 на адресу Покупця направляється оригінал, а також попередньо електрона копія на Email експортної декларації на товар, яка до митного оформлення не надавалась;
3) у поданому коносаменті від 02.03.2026 № 02 у якості умов оплати фрахту зазначено: «freight payable as per Charter-Party». Проте, зазначений документ до митного оформлення не надавався, що унеможливлює здійснення перевірки оплати витрат на транспортування оцінюваних товарів до порту ввезення на митну територію України та відповідно перевірки правильності виконання та додержання умов поставки CFR Чорноморськ (Україна);
4) Відповідно до міжнародних правил перевезення Інкотермс-2010 на умовах поставки CFR означає, що продавець постачає товар на борт судна. Продавець зобов`язаний заключити договір та сплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення. Тобто, на Продавця покладено виконання митних формальностей у країні експорту. Відповідно до пункту 8 частини другої статті 53 Кодексу документами, що підтверджують митну вартість товару, є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, якщо таке страхування здійснювалось. Документи щодо страхування декларантом не надавались.
5) Згідно пункту 1.2 контракту № 12 від 21.06.2023 передбачено, що детальні технічні характеристики товару зазначаються в додатках до цього контракту. Проте, зазначений документ до митного оформлення не надавався, що унеможливлює здійснення перевірки ціни товару.
У рішенні вказано, що зазначене свідчить, що декларантом не забезпечено надання митному органу відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Кодексу достовірних відомостей про визначення митної вартості товару, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних.
Вважаючи вказані рішення відповідача та картки відмови в митному оформленні товарів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить наступного.
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч.ч.4, 5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
У відповідності до ч.3 ст.318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.
Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з ч.2 ст.53 МК України, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Разом з тим, відповідно до вимог ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
Тобто, відповідно до норм Митного кодексу України митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Також згідно ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, підставою для їх прийняття стало встановлення відповідачем тієї обставини, що надані позивачем документи містять розбіжності:
1) Згідно пункту 2.4 контракту № 12 від 21.06.2023 передбачені загальні умови оплати: згідно умов в кожному проформі – інвойсі. Проте, зазначений документ до митного оформлення не надавався, що унеможливлює здійснення перевірки оплати товару.
2) Згідно пункту 4.5. контракту № 12 від 21.06.2023 на адресу Покупця направляється оригінал, а також попередньо електрона копія на Email експортної декларації на товар, яка до митного оформлення не надавалась;
3) у поданому коносаменті від 10.02.2026 №01 у якості умов оплати фрахту зазначено: «freight payable as per Charter-Party». Проте, зазначений документ до митного оформлення не надавався, що унеможливлює здійснення перевірки оплати витрат на транспортування оцінюваних товарів до порту ввезення на митну територію України та відповідно перевірки правильності виконання та додержання умов поставки CFR Чорноморськ (Україна);
4) Відповідно до міжнародних правил перевезення Інкотермс-2010 на умовах поставки CFR означає, що продавець постачає товар на борт судна. Продавець зобов`язаний заключити договір та сплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення. Тобто, на Продавця покладено виконання митних формальностей у країні експорту. Відповідно до пункту 8 частини другої статті 53 Кодексу документами, що підтверджують митну вартість товару, є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, якщо таке страхування здійснювалось. Документи щодо страхування декларантом не надавались.
5) Згідно пункту 1.2 контракту № 12 від 21.06.2023 передбачено, що детальні технічні характеристики товару зазначаються в додатках до цього контракту. Проте, зазначений документ до митного оформлення не надавався, що унеможливлює здійснення перевірки ціни товару.
При цьому, у рішенні №UA500090/2026/000018/1 від 20.03.2026 додатковою підставою зазначено таке: 
6) Відповідно до наданих транспортних документів (у поданому коносаменті від 02.03.2026 №01), відправником товару зазначено: EL ASEMA GROUP FOR CONSTRUCTION & SALT EXPORT, тобто під час перевезення товарів надавались додаткові послуги експедитора з організації перевезення оцінюваних товарів за маршрутом Єгипет – порт Чорноморськ, проте документи щодо вартості зазначених витрат за межами митної території України до митного оформлення не надавались. 
Щодо тверджень відповідача про те, згідно пункту 2.4 контракту №12 від 21.06.2023 передбачені загальні умови оплати: згідно умов в кожному проформі-інвойсі, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 335 МК України разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості, а також інші комерційні та транспортні документи, які містять відомості, необхідні для митного контролю та митного оформлення.
Пунктом 2 розділу І Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, визначено, що фактурна вартість - ціна товарів, які переміщуються через митний кордон України, зазначена в рахунку (рахунку-фактурі, рахунку-проформі тощо) або іншому документі, що визначає вартість товару. У міжнародній комерційній практиці проформа-інвойс (Proforma invoice) – це документ, у якому зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обумовленою ціною. 
Комерційний інвойс (Commercial invoice) - це документ, на підставі якого здійснюється оплата за товар та формується звітність підприємства.
Відмінність проформи-інвойсу (Proforma invoice) від комерційного інвойсу (Commercial invoice) полягає в тому, що деякі відомості, зазначені проформі-інвойсі, можуть бути не остаточними, та до нього ще можуть бути внесені зміни. Наприклад, сторони можуть змінити дані щодо кількості чи моделей, типу того чи іншого товару, або його кількість, умови оплати.
Натомість комерційний інвойс вже формується із остаточними змінами та узгодженими даними і використовується для митного оформлення товарів, тобто комерційний інвойс містить вже точні фактичні дані, отримані на основі відомостей про проведене відвантаження товарів.
Проформа-інвойс використовується, зокрема, для отримання передоплати або авансового платежу від покупця за товар або послуги.
Відповідно до п.п.3-5 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, серед іншого: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. 
Також звертаємо увагу суду, що п.1.1 контракту №12 від 21.06.2023 визначено, що продавець постачає товари на умовах, що вказані в інвойсі.
Відповідно п.4.5 вищевказаного контракту поставка товару здійснюється однією партією згідно кожного інвойсу.
Крім того, у п.3.2 контракту №12 від 21.06.2023 сторони узгодили, що оплата за товар проводиться на підставі рахунку-фактури і визначається для кожної партії окремо.
Позивачем до митного оформлення було надано інвойс №170226-А від 02.03.2026 на суму 78 816,48 дол.США та інвойс №170226-В від 02.03.2026 на суму 373 885,50 дол.США.
Як вбачається з вищевказаних інвойсів, сторони погодили, що оплата за товар здійснюється у 100% розмірі після отримання коносамента.
Крім того ТОВ «ТПО «АРІСТА» надало до митного органу коносаменти №01 від 02.03.2026 та №02 від 02.03.2026.
Таким чином, позивач мав сплатити 452 701, 98 дол. США за товар після 02.03.2026.
Позивачем товар було оплачено у повному обсязі, що підтверджується наданою до митного оформлення копією платіжної інструкції №31 від 04.03.2026. Платіжна інструкція №31 від 04.03.2026 підтверджує сплату ТОВ «ТПО «АРІСТА» (графа 50) на користь EM SALT GROUP LTD (графа 59) грошової суми у розмірі 452 701,98 дол. США (графа 32) в межах контракту №12 від 21.06.2023 за інвойсами №170226-А від 02.03.2026 та №170226-В від 02.03.2026 (графа 70).
З огляду на викладене позивачем надано до Одеської митниці документи, які містили відомості щодо умов оплати за товар, а також документи, які підтверджують, що товар був оплачений у повному обсязі.
Щодо тверджень відповідача про те, що до митного оформлення не надано експортну декларацію, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України експортна декларація не є основним та первинним документом, що надається для підтвердження митної вартості товару.
Такий документ може бути поданий для митного оформлення, але лише в якості додаткового, у тому випадку, якщо виникає необхідність в уточненні відомостей, зазначених в основних документах.
Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. 
З наведеного слідує, що декларант не відповідає за оформлення експортної митної декларації. Її оформлення здійснюється в іншій країні відправником (продавцем), іншим суб`єктом та за законодавством іншої держави.
Крім того, п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У рішеннях про коригування митної вартості товарів, які оскаржуються, Одеська митниця зазначила, що згідно пункту 4.5. контракту № 12 від 21.06.2023 на адресу покупця був направлений оригінал, а також попередньо на Email ТОВ «ТПО «АРІСТА» була направлена електрона копія експортної декларації на товар, яка до митного оформлення надана не була.
Проте пунктом 4.5 контракту №12 від 21.06.2023 визначений не обов`язок позивача щодо відповідача – Одеської митниці, а обов`язок продавця товару EM SALT GROUP LTD стосовно ТОВ «ТПО «АРІСТА», оскільки вказаний пункт контракту викладений у наступній редакції: «Поставка товару здійснюється однією партією згідно кожного інвойсу. При цьому на адресу покупця направляються оригінали, а також попередньо на Email електронні копії наступних документів: інвойсу, сертифікату походження на товар, пакувальних листів, експортних декларацій на товар».
Крім того, відповідач у рішеннях про коригування митної вартості товарів, які оскаржуються ТОВ «ТПО «АРІСТА», не зазначив, які саме складові митної вартості товару неможливо перевірити без дослідження декларації країни відправлення, а також яким чином вказаний документ впливає, або може вплинути, або вплинув на митну вартість товару, що поставляється.
Таким чином, ТОВ «ТПО «АРІСТА» не несе відповідальності за оформлення експортної митної декларації, а її неподання не вплинуло на визначення митної вартості товару, оскільки у поданих декларантом основних документах були наявні усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які узгоджувалися між собою та не потребували уточнення.
Щодо тверджень відповідача про те, що у поданому коносаменті від 10.02.2026 №01 (від 02.03.2026 №02) у якості умов оплати фрахту зазначено: «freight payable as per Charter-Party». Проте зазначений документ до митного оформлення не надавався, що унеможливлює здійснення перевірки оплати витрат на транспортування оцінюваних товарів до порту ввезення на митну територію України та, відповідно, перевірки правильності виконання та додержання умов поставки CFR Чорноморськ (Україна), а також те, що відповідно до наданих транспортних документів (у поданому коносаменті від 02.03.2026 №01), відправником товару зазначено: EL ASEMA GROUP FOR CONSTRUCTION & SALT EXPORT, тобто під час перевезення товарів надавались додаткові послуги експедитора з організації перевезення оцінюваних товарів за маршрутом Єгипет – порт Чорноморськ. Однак документи щодо вартості зазначених витрат за межами митної території України до митного оформлення не надавались, суд зазначає наступне.
Позивачем до митного оформлення коносамент від 10.02.2026 №01 не надавався.
Натомість, ТОВ «ТПО «АРІСТА» до митного оформлення було надано коносамент №01 від 02.03.2026 та коносамент №02 від 02.03.2026.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. 
Згідно п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати понесені покупцем (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Тобто, у разі включення до ціни товару вартості витрат на транспортування оцінюваних товарів, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Згідно відомостей, зазначених у коносаменті від 02.03.2026 №01, відправником товару є EL ASEMA GROUP FOR CONSTRUCTION & SALT EXPORT із зазначенням, що компанія діє від імені EM SALT GROUP LTD.
У той же час сторони погодили поставку товару на умовах CFR, що відображено у інвойсах №170226-А від 02.03.2026 та №170226-В від 02.03.2026. 
Відповідно до умов Інкотермс CFR продавець зобов`язаний укласти договір перевезення та оплатити всі витрати, необхідні для доставки товару до вказаного порту призначення, у тому числі і фрахт.
Тобто, покупець вказаного товару (декларант ТОВ «ТПО «АРІСТА») не несе витрат на зазначені вище складові вартості товару.
Тому підстави для коригування митної вартості товарів у зв`язку з неможливістю здійснення перевірки оплати витрат на транспортування оцінюваних товарів до порту ввезення на митну територію України та, відповідно, перевірки правильності виконання та додержання умов поставки CFR Чорноморськ (Україна), відсутні.
Коносаменти №01 від 02.03.2026 та №02 від 02.03.2026 містять повну інформацію, яка відповідає іншим документам, що стосуються поставки товару, зокрема, містить відомості про вантажовідправника, порти відправлення та прибуття, судно, яким здійснюється морське перевезення, товар, що перевозиться, з визначенням його кількості та пакування, а також містить печатку капітана судна. 
Таким чином, надані до митного оформлення коносаменти містили всі необхідні відомості, які б дозволяли митному органу перевірити вірне визначення ТОВ «ТПО «АРІСТА» митної вартості товару.
Щодо тверджень відповідача про те, що до митного оформлення декларантом не були надані документи щодо страхування товару, суд зазначає наступне.
Згідно п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування подаються виключно у випадку, якщо страхування здійснювалось.
Як вже було зазначено поставка товару здійснювалася на підставі контракту № 12, укладеного між сторонами 21.06.2023.
Умовами вищевказаного контракту не передбачена можливість чи обов`язок страхування товару.
Пунктом 1.1 контракту № 12 від 21.06.2023 визначено, що продавець поставляє товар на умовах, вказаних у інвойсі .
Як вбачається з наданих до митного оформлення інвойсів №170226-А від 02.03.2026 та №170226-В від 02.03.2026 поставка товару була здійснена на умовах CFR Chernomorsk.
Слід зазначити, що згідно Правил Інкотермс 2010 умови поставки CFR не встановлюють імперативних обов`язків щодо здійснення страхування вантажу, а передбачають, що в разі його здійснення обов`язок, а, відповідно, і витрати на страхування буде нести покупець.
Умови поставки за базисом СFR не зобов`язують продавця або покупця здійснити страхування товару, у зв`язку з чим підстав стверджувати, що витрати щодо страхування є складовою митної вартості товару, який поставляється на умовах вказаного базису поставки, відсутні.
Аналогічні правові висновки викладно у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 825/735/17, від 23.09.2020 у справі № 825/2255/16, від 12.11.2020 у справі № 825/1016/17, від 25.11.2020 у справі № 1.380.2019.001657, від 09.09.2022 у справі № 820/2004/17, від 22.12.2020 у справі № 420/2850/19, від 15.02.2024 у справі № 640/29559/20.
Отже, якщо товар фактично застрахований не був, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 814/1046/16.
Таким чином, оскільки умови поставки за базисом CFR не зобов`язують продавця або покупця здійснити страхування товару, товар фактично застрахований не був, а тому у відповідача відсутні підстави стверджувати, що витрати щодо страхування складовою митної вартості товару, який поставляється на умовах базису CFR.
Щодо тверджень відповідача про те, що згідно пункту 1.2 контракту № 12 від 21.06.2023 передбачено, що детальні технічні характеристики товару зазначаються в додатках до вказаного контракту. Проте зазначений документ до митного оформлення не надавався, що унеможливлює здійснення перевірки ціни товару), суд зазначає наступне.
Позивачем до митного органу було надано інвойс №170226-А від 02.03.2026 та інвойс №170226-В від 02.03.2026. 
Вказані інвойси містять відомості про відправника та отримувача, товар який ввозився на митну територію України, його характеристики, кількість, країну походження та вартість.
Інвойси містять посилання на договір (контракт) від 21.06.2023 № 12.
Відповідно до умов контракту, умови поставки та оплата за товар вказуються для кожної окремої партії товару в інвойсах, що відповідає положенням контракту (п. 1.1, п.3.2).
Тобто інвойс виконує функцію основного документа, який підтверджує митну вартість конкретної партії товару. Законодавство, а саме п. 2 ч. 2 ст. 53 МК України, передбачає, що для підтвердження митної вартості товару достатньо зовнішньоекономічного договору (контракту) або документа, який його замінює, а також додатків лише в разі їх наявності.
Таким чином, оскільки позивачем надано договір та інвойс, який містить необхідну інформацію про ціну товару, вимоги законодавства щодо підтвердження митної вартості вважаються виконаними.
Щодо посилання відповідача на відсутність додаткових документів, зокрема доповнень чи додатків до контракту, то такі вказані посилання є безпідставними, оскільки наданий інвойс разом із договором повністю підтверджують митну вартість товару, тоді як додаткові документи не є обов`язковими, якщо митну вартість підтверджено належним чином.
Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 р. у справі № 810/5295/15, від 06.02.2020 р. у справі № 540/2219/18.
Отже, суд відхиляє вищевказані доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованого товару з підстав, наведених у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу вище перелічені документи, підтверджують ціну імпортованого товару та жодних розбіжностей не містять.
Разом із тим підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів слугувала інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.
Однак формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Дана правова позиція сформована в постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі № 815/5838/17, від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 19.11.2024 р. у справі № 420/23588/23, від 31.07.2018 р. у справі № 814/1253/14, від 04.09.2018 р. у справі № 814/2659/16, від 04.09.2018 р. у справі № 818/1186/17.
Відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.
Відповідно до ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р., посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Як вбачається з рішень про коригування митної вартості товарів №26UA500090004349U8 від 20.03.2026 та №26UA500090004347U0 від 20.03.2026, відповідачем використано для коригування митної вартості товарів МД № UA500090/2024/013605 від 27.12.2024, № UA500090/2024/010008 від 26.09.2024 та № UA500090/2024/007187 від 12.07.2024.
У той же час, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, відповідач лише зазначив ці МД, однак не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем ч.2 ст.55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 р. у справі № 804/6243/14.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.
З урахуванням викладеного, рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2026/000019/1 від 20.03.2026 та №UA500090/2026/000018/1 від 20.03.2026 не відповідають ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягають скасуванню.
Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про протиправність рішень про коригування митної вартості товарів №UA500090/2026/000019/1 від 20.03.2026 та №UA500090/2026/000018/1 від 20.03.2026, то і прийняті на їх підставі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2026/000066 від 20.03.2026 та №UA500090/2026/000065 від 20.03.2026 також є протиправними та підлягають скасуванню.
Решта доводів і заперечень учасників справи висновків суду не спростовують, а тому не беруться судом до уваги.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За встановлених обставин, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про повне задоволення позову ТОВ "Торгівельно-промислове об`єднання "АРІСТА".
Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, то з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 33280 грн.
Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 30000 грн. суд зазначає наступне.
Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Разом з тим, відповідно до ч.ч.4, 5 ст.134 КАС України законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.
Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).
При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п.269).
Верховним Судом у своїх постановах від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16, від 17.09.2019 р. у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19, неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Судом встановлено, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням "ЕДВАЙЗЕР" укладено договір про надання правової допомоги від 13.01.2023 р. № 02/01/23, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу на умовах, передбачених даним Договором. Обсяг необхідної правової допомоги та її вартість узгоджується сторонами у додаткових угодах до даного договору.
09.01.2026 р. сторонами підписано додаткову угоду № 20, пунктом 1 якої визначено, що Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу по представництву інтересів Замовника у судах першої та апеляційної інстанції у справі про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів Одеської митниці №UA500090/2026/000018/1 від 20.03.2026, №UA500090/2026/000019/1 від 20.03.2026 та карток відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2026/000065 від 20.03.2026, № UA500090/2026/000066 від 20.03.2026.
Згідно підпункту 2.1 пункту 2 додаткової угоди сторони домовилися про встановлення спеціальної вартості послуг Виконавця за даною додатковою угодою, зокрема, за представництво інтересів Замовника у суді першої інстанції - 30000 грн.
Пунктом 3 додаткової угоди передбачено, що вказані в п.2.1, п.2.2 даної додаткової угоди суми Замовник сплачує Виконавцю шляхом перерахування грошових коштів на розрахункових рахунок Виконавця на підставі виставленого рахунку-фактури на умовах 100% передоплати.
На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 30000 грн., позивачем надано рахунок на оплату від 26.03.2026 р. № 28, платіжну інструкцію від 26.03.2026 р. № 5632 про сплату 30000 грн.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.ст.19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, складність справи та її значення для сторін, суд вважає, що визначений позивачем розмір понесених судових витрат на правничу допомогу не співмірний із складністю справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Крім того, дана адміністративна справа є справою незначної складності, складання позовної заяви не вимагає глибокого аналізу судової практики і нормативно-правових актів, враховуючи усталену судову практику в даній категорії справ.
Виходячи з наведеного, з урахування критеріїв пропорційності, враховуючи також заперечення відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу в заявленій сумі, що викладені у відзиві, а також обсяг наданої правової допомоги (у тому числі участь представника позивача у судовому засіданні), суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача, до 7000 грн.
Отже, загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 40280 грн (33280 грн + 7000 грн).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 132, 134, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,  
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислове об`єднання «АРІСТА» (адреса: вул. Дегтярівська, 21, м. Київ, 04119, код ЄДРПОУ 33221885) до Одеської митниці (адреса: вул. Івана та Юрія Лип, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ 44005631) - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500090/2026/000018/1 від 20.03.2026.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500090/2026/000066 від 20.03.2026.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500090/2026/000019/1 від 20.03.2026.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500090/2026/000065 від 20.03.2026.
Стягнути з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислове об`єднання "АРІСТА" судові витрати у розмірі 40280 (сорок тисяч двісті вісімдесят) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів