02.06.2026
Справа № 644/10325/25 
н/п 2/644/533/26

РІШЕННЯ
Іменем України

02 червня 2026 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Сітало А.К., 
за участю:
секретаря – Трач М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дворічанської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно,
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в якій, після уточнення позовної вимоги, просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що позивачка є власницею вказаного житлового будинку, загальною площею 64,8 кв.м., побудованого нею у 1990 році.
Село Гряниківка Куп`янського району Харківської області місце реєстрації позивача та місце розташування житлового будинку відноситься до Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області.
Дворічанська селищна територіальна громада Куп`янського району Харківської області відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією від 28.02.2025 року за №376, входить до вказаного переліку.
Також, за загальновідомою інформацією на теперішній час у селі Гряниківка внаслідок бойових дій майже не залишилось вцілілих будинків, більшість будинків пошкоджені. Однак, оцінити точний характер та обсяг наявних пошкоджень будинку на теперішній час не вбачається можливим з огляду на безпекову ситуацію, що має місце у Дворічанській селищній територіальній громаді Куп`янського району Харківської області та її окупацію.
В період окупації Куп`янського району Харківської області документи на нерухоме майно позивачкою були втрачені.
З метою відновлення втрачених документів на житловий будинок у вересні 2024 року позивачка звернулася до Дворічанської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області, що була засновником КП «Дворічанське БТІ». 29.08.2024 року за №1572 Дворічанська селищна військова адміністрація надала відповідь де вказано, що територія с. Дворічна знаходиться під постійними обстрілами та бомбардуваннями, а тому обстежити приміщення де зберігався архів БТІ не можливо. Документи погосподарського обліку с. Гряниківка з початку військової агресії знаходяться в окупації.
Також довідкою від 29.08.2024 року за №1571 Дворічанська селищна військова адміністрація підтвердила, що дійсно, позивач була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 .
Вищевказане також підтверджується ст. 11 паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Дворічанським РВ УМВС України в Харківській області, 16.12.1997 року.
13.11.2024 року за №2032 Дворічанська селищна військова адміністрація надала відповідь, що підтвердити власника за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з втратою документів погосподарського обліку неможливо.
У листопаді 2024 року позивачка звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області з метою отримання копій правовстановлюючих документів, оскільки до 24.02.2022 року оформлювала житлову субсидію та надавала копії документів на житловий будинок. У відповіді вказано, що підчас окупації району, особові справи отримувачів пільг та субсидій були вивезені із приміщення Управління в невідомому напрямку.
Позивачка звернулася із заявою до ПАТ «Харківенергозбут», та 18.02.2025 року за №04-18/12555 отримала відповідь в якій вказано, що за вказаною адресою фактично споживалась електроенергія з 2019 року. 
Обставинами, на яких ґрунтується позов є, зокрема, те, що у жовтні 2022 року мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил російської федерації, що полягали у здійсненні обстрілів із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру, в результаті чого було влучання у приватний будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Внаслідок чого будинок повністю зруйновано та усі речі та документи, що там знаходились – згоріли.
Згідно відповіді від 10.02.2026 ГУ ПФУ у Харківській області – ОСОБА_1 перебувала на обліку в головному управлінні як одержувач житлової субсидії з 01.12.2022 по 31.05.2024. Справа є мігрованою з органів соціального захисту населення, у зв`язку із бойовими діями немає доступу до паперових справ.
У банківському застосунку «Приват Банк» встановленого на смартфоні Позивачки із фінансовим номером телефону НОМЕР_2 наявна інформація про нарахування ОСОБА_1 плати за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно відповіді АТ «Харківобленерго» від 28.01.2026 № 16-52/758 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 надавалися послуги з постачання/розподілу електричної енергії до остаточного припинення надання послуги у зв`язку із початком бойових дій. 
Згідно відповіді ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 20.01.2026 року за № 119/2.1.5-4354-2026 точку обліку газифікованого об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 було включено до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_3 , власником якого є гр. ОСОБА_1 .
З наданої суду копії довідки за № 4128653-В від 15.01.2026 р. вбачається, що споживач ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_3 , отримує послугу газопостачання від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».
Згідно відповіді ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 22.01.2026 року № ХФ/100/1.4.4-427-26, договір розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 був укладений із ОСОБА_1 , та на її ім`я відкритий особовий рахунок на оплату вказаних послуг НОМЕР_4 ; опалювальна площа домоволодіння складала 64,8 м2; за вищевказаною адресою була зареєстрована одна особа.
ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у листі від 16.03.2026 року № 119/3.1.5-20356-2026 повідомило, що для укладення договору постачання природного газу побутові споживачі разом із заявою-приєднанням до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам пред`являють постачальнику оригінали документів, передбачені пунктом 11 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496.
Так, п. 11 Розділу ІІІ згаданих Правил передбачено, що для укладення договору постачання природного газу побутові споживачі разом із заявою приєднанням до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам пред`являють постачальнику оригінали таких документів, зокрема: документи, якими визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення).
Отже, оскільки об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 є газифікованим, та присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_3 , власником якого є гр. ОСОБА_1 – вищевказаний об`єкт нерухомого майна був належним чином зареєстрований та ОСОБА_1 мала документи, якими визначено право власності на вказаний будинок, які втрачені за обставин, вказаних у позовній заяві.
Отже, наявна інформація свідчить, що позивач – ОСОБА_1 дійсно мешкала, користувалася, як власниця, приватним будинком за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 64,8 м2.
На цей час у позивачки виникла необхідність у державній реєстрації права на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За вказаних обставин, які склалися не з вини позивача, власниця позбавлена можливості захистити свої права в інших спосіб, крім звернення до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок.
Ухвалою суду від 05.11.2025 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 
Ухвалою суду від 30.04.2026 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача – адвокат Колесніков А.Г. подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Від представника відповідача – начальника Дворічанської селищної військової адміністрації надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності представника відповідача.
Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. 
Село Гряниківка Куп`янського району Харківської області місце реєстрації позивача та місце розташування житлового будинку відноситься до Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області.
Дворічанська селищна територіальна громада Куп`янського району Харківської області відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією від 28.02.2025 року за №376, входить до вказаного переліку.
Також, за загальновідомою інформацією на теперішній час у селі Гряниківка внаслідок бойових дій майже не залишилось вцілілих будинків, більшість будинків пошкоджені. Однак, оцінити точний характер та обсяг наявних пошкоджень будинку на теперішній час не вбачається можливим беручи до уваги безпекову ситуацію, що має місце у Дворічанській селищній територіальній громаді Куп`янського району Харківської області та її окупацію.
В період окупації Куп`янського району Харківської області документи на майно позивачкою були втрачені.
З метою відновлення втрачених документів на житловий будинок у вересні 2024 року позивачка звернулася до Дворічанської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області. 29.08.2024 року за №1572 Дворічанська селищна військова адміністрація надала відповідь де вказано, що територія с. Дворічна знаходиться під постійними обстрілами та бомбардуваннями, а тому обстежити приміщення де зберігався архів БТІ не можливо. Документи погосподарського обліку с. Гряниківка з початку військової агресії знаходяться в окупації.
Також довідкою від 29.08.2024 року за №1571 Дворічанська селищна військова адміністрація підтвердила, що дійсно, позивач була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 .
Вищевказане також підтверджується ст. 11 паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Дворічанським РВ УМВС України в Харківській області, 16.12.1997 року.
13.11.2024 року за №2032 Дворічанська селищна військова адміністрація надала відповідь, що підтвердити власника за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з втратою документів погосподарського обліку неможливо.
У листопаді 2024 року позивачка звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області з метою отримання копій правовстановлюючих документів, оскільки до 24.02.2022 року оформлювала житлову субсидію та надавала копії документів на житловий будинок. У відповіді вказано, що підчас окупації району, особові справи отримувачів пільг та субсидій були вивезені із приміщення Управління в невідомому напрямку.
Позивачка звернулася із заявою до ПАТ «Харківенергозбут», та 18.02.2025 року за №04-18/12555 отримала відповідь в якій вказано, що за вказаною адресою фактично споживалась електроенергія з 2019 року. 
Обставинами, на яких ґрунтується позов є, зокрема, те, що у жовтні 2022 року мало місце порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил російської федерації, що полягали у здійсненні обстрілів із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру, в результаті чого було влучання у приватний будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Внаслідок чого будинок повністю зруйновано та усі речі та документи, що там знаходились – згоріли.
Згідно відповіді від 10.02.2026 ГУ ПФУ у Харківській області – ОСОБА_1 перебувала на обліку в головному управлінні як одержувач житлової субсидії з 01.12.2022 по 31.05.2024. Справа є мігрованою з органів соціального захисту населення, у зв`язку із бойовими діями немає доступу до паперових справ.
У банківському застосунку «Приват Банк» встановленого на смартфоні Позивачки із фінансовим номером телефону НОМЕР_2 наявна інформація про нарахування ОСОБА_1 плати за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно відповіді АТ «Харківобленерго» від 28.01.2026 № 16-52/758 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 надавалися послуги з постачання/розподілу електричної енергії до остаточного припинення надання послуги у зв`язку із початком бойових дій. 
Згідно відповіді ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 20.01.2026 року за № 119/2.1.5-4354-2026 точку обліку газифікованого об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 було включено до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_3 , власником якого є гр. ОСОБА_1 .
З наданої суду копії довідки за № 4128653-В від 15.01.2026 р. вбачається, що споживач ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_3 , отримує послугу газопостачання від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».
Згідно відповіді ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 22.01.2026 року № ХФ/100/1.4.4-427-26, договір розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 був укладений із ОСОБА_1 , та на її ім`я відкритий особовий рахунок на оплату вказаних послуг НОМЕР_4 ; опалювальна площа домоволодіння складала 64,8 м2; за вищевказаною адресою була зареєстрована одна особа.
ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у листі від 16.03.2026 року № 119/3.1.5-20356-2026 повідомило, що для укладення договору постачання природного газу побутові споживачі разом із заявою-приєднанням до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам пред`являють постачальнику оригінали документів, передбачені пунктом 11 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496.
Так, п. 11 Розділу ІІІ згаданих Правил передбачено, що для укладення договору постачання природного газу побутові споживачі разом із заявою приєднанням до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам пред`являють постачальнику оригінали таких документів, зокрема: документи, якими визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення).
Отже, оскільки об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 є газифікованим, та присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_3 , власником якого є гр. ОСОБА_1 – вищевказаний об`єкт нерухомого майна був належним чином зареєстрований та ОСОБА_1 мала документи, якими визначено право власності на вказаний будинок, які втрачені за обставин, вказаних у позовній заяві.
Суд враховуючи зазначену вище інформацію, яка свідчить, що позивач – ОСОБА_1 дійсно мешкала, користувалася, як власниця, приватним будинком за адресою: АДРЕСА_2 , а також враховуючи, що відповідачем зазначені обставини не оспорюються, вважає доведеним факт того, що позивач є власницею вказаного житлового будинку. 
На цей час у позивача виникла необхідність у державній реєстрації права на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Права на нерухомість, які підлягають державній реєстрації, виникає з дня такої реєстрації. За своєю суттю державна реєстрація є фактом публічне визнання державою відповідного права особи на нерухоме майно шляхом внесення відомостей про це до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Оскільки право власності на будинок набуто до 2013 року, його реєстрацію проведено лише у бюро технічної інвентаризації, у зв`язку з чим відповідні відомості до Державного реєстру прав власності не внесені. У зв`язку з чим позивач звернувся до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, однак у проведенні реєстраційної дії було відмовлено, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Дворічанською селищною військовою адміністрацією Куп`янського району Харківської області повідомлено, що приміщення де розташовувалось комунальне підприємство БТІ, пошкоджене, архівні документи залишилися у приміщенні, підприємство не проводить діяльність, так як територія Дворічанської селищної громади деокупована частково, знаходиться в зоні активних бойових дій.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Міністерство юстиції України, зокрема забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації, надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав. У зв`язку з чим Департаментом реєстрації Харківської міської ради отримано роз`яснення/лист Міністерства юстиції України № 75137/74555-9-23/8.4.4 від 12.06.2023 року (далі - Лист). Викладеним у Листі передбачається, що відповідно до п.1-2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних і державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» від 6 березня 2022 року № 209, протягом дії воєнного стану припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерств юстиції, в межах адміністративно-територіальних одиниць, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії або тимчасово окупованих, інформація про які міститься в переліку території, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради за №78495082 від 21.04.2025 відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок, у зв`язку з тим, що подані документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Частина четверта статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" містить припис стосовно того, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.
Частиною третьою статті 3 Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1.Реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2.На момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
До 2013 року реєстрація права власності на житлові будинки проводилася Бюро технічної інвентаризації, із видачою про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів ( відміток ) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення).
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Вказане безумовно направлено на реалізацію положень статті 331 Цивільного кодексу України.
Оскільки Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011, пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» передбачається певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.
Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі.
Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.
При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року) не подається виходячи з положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). 
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). 
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). 
З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. 
Позивачем у спорі про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). 
Згідно роз`яснень наведених у пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.
У частині 1 статті 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 
Позивач є власником спірного будинку, однак на теперішній час її право власності на цей будинок не визнається органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та позивач не може здійснити у державного реєстратора прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності, що позбавляє позивача можливості розпорядитись своєю власністю на власний розсуд. 
У постанові від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.
У вищевказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правило за аналогією закону (а саме, статті 392 ЦК України) має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою.
У даній справі не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність реєстрації права власності на спірне майно за будь-якою іншою особою.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки під час розгляду справи були підтверджені обставини, на які позивач посилається як на підставу свого позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до Дворічанської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 64,8 кв.м.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено – 09.06.2026.

Суддя: А. К. Сітало