Справа № 420/37394/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ст. 262 ч. 5 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах малолітніх осіб - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Пересипського відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах малолітніх осіб - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивачі просять суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Пересипського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області щодо відмови прийняти та розглянути документи для оформлення набуття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянства України за територіальним походженням;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Пересипського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області розглянути заяви ОСОБА_1 у порядку, передбаченому Законом України «Про громадянство України» та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятий рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, документи для оформлення набуття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянства України за територіальним походженням.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_5 документована довідкою про звернення за захистом в Україні від 30.09.2024 року №014170.
10.10.2025 року ОСОБА_5 , в інтересах своїх малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулась до Пересипського відділу у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про оформлення набуття її малолітніми дітьми громадянства України за територіальним походженням.
Водночас, листом від 16.10.2025 року Пересипський відділ у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області повідомив про відмову у прийнятті документів для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням малолітніми дітьми позивача, оскільки ОСОБА_5 надала довідку про звернення за захистом в Україні, яка не є документом, що встановлює особу, а також окремо не було надано документу, що підтверджує факт проживання на території України на законних підставах.
Не погоджуючись із зазначеною відмовою відповідача та вважаючи її протиправною, позивачі звернулись до суду із адміністративним позовом.
Ухвалою суду адміністративну справу №420/37394/25 було прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, в порядку ч.5 ст.262 КАС України.
Під час розгляду справи від представника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що 10.10.2025 року ОСОБА_5 звернулася до Приморського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області із заявами довільної форми в якій просила оформити громадянство України неповнолітнім дітям - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Заяви ОСОБА_1 були розглянуті Приморським відділом у межах строку визначеного Законом України «Про звернення громадян» та надано письмові відповіді від 16.10.2025 року. Системний аналіз статті 8 Закону України №2235-III свідчить, що набуття громадянства України за територіальним походженням можливе для іноземців та осіб без громадянства, які мають родинні зв`язки з Україною до 24 серпня 1991 року та не поширюється беззастережно на усіх іноземців. При цьому, ГУ ДМС в Одеській області у відзиві наголосило, що заяви подані позивачем з порушенням вимог законодавства, оскільки неправильно обрано підставу для набуття громадянства України. Крім того, в заявах про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням, в графах «У громадянстві якої держави дитина перебуває на цей час» позивач не зазначила жодної інформації. Слід зазначити, що позивачем особисто зазначено про не набуття неповнолітніми ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянства країни громадянської належності батьків - Республіки Таджикистан, так й громадянства будь-якої іншої країни. Таким чином, станом на час подання (10.10.2025 року) позивачем до Пересипського відділу заяви про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням були відсутні дані про те, що її малолітні діти є іноземцями. В той же час, відсутні й правові підстави вважати, що зазначені діти є особами без громадянства. Враховуючи, що позивач звернулась до відповідача із заявою довільної форми, тоді як існує нормативно затверджений зразок Форма 14 «ЗАЯВА про оформлення набуття особою громадянства України за народженням», слід дійти висновку про невідповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України. Відповідно, для допуску заяв позивача від 10.10.2025 до розгляду на етапі прийняття вмотивованого рішення про оформлення набуття особою громадянства України або про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України, у відповідача не було правових підстав, у зв`язку з невідповідності поданої заяви встановленій формі. Враховуючи, що заяви позивача подані у довільній формі, то такі заяви підлягала розгляду згідно з Законом України «Про звернення громадян» шляхом наданням письмових відповідей з роз`ясненнями, а не шляхом прийняттям відповідного рішення згідно Порядку №215, як це помилково вказує позивач. Представник відповідача окремо зазначив, що відповідно до Порядку №215 та наказу МВС України від 16.08.2012 року №715 позивач не звертався до Пересипського відділу у м. Одесі Головного управління ДМС в Одеській області із належним чином оформленою заявою про оформлення набуття особою громадянства України за територіальним походженням, то суд не може надати оцінку питанню щодо наявності/відсутність підстав для оформлення набуття громадянства України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі ч. 9 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що приписи статей 6 та 8 Закону України «Про громадянство України» прямо передбачають можливість набуття громадянства України дитиною, яка народилася на території України після 24 серпня 1991 року, та не набула громадянства України за народженням, за умови наявності статусу іноземця або особи без громадянства. Представник позивачів зазначив, що малолітні діти позивача не могли набути громадянства Республіки Таджикистан, оскільки не можуть користуватися захистом країни свого походження у зв`язку з реальним ризиком переслідування через релігійні переконання позивача. За таких обставин звернення до компетентних органів країни походження є неможливим, що фактично позбавляє дітей реальної можливості реалізувати право на інше громадянство. Крім того, ОСОБА_5 , 10.10.2025 року звернулася до Пересипського відділу у місті Одесі із заявами встановленого зразка про оформлення набуття її малолітніми дітьми громадянства України за територіальним походженням відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. №215, разом із копіями всіх документів, передбачених законодавством України. Проте, працівником Пересипського відділу у місті Одесі було в усному порядку відмовлено їх прийнятті у зв`язку із відсутністю документа що посвідчує особу, та документу, що підтверджує проживання позивача на законних підставах. Після цього позивачем вже було подано через канцелярію письмову заяву із проханням розглянути заяви позивача про оформлення набуття дітьми громадянства України за територіальним походженням з додатками, відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215. Тобто, за твердженням представника позивача, предметом оскарження в межах даної справи є не відповіді Пересипського відділу у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області, а факт бездіяльності у вигляді відмови прийняти заяви позивача встановленого зразка про оформлення набуття її малолітніми дітьми громадянства України за територіальним походженням відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, разом із копіями всіх документів, передбачених законодавством України.
Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд у справі встановив наступне.
ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 на території України, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 на території України, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 на території України, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .
Батьками малолітніх дітей є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що також підтверджується вищевказаними свідоцтвами про народження.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є громадянами Республіки Таджикистан, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.
При цьому, ОСОБА_5 зверталася за міжнародним захистом в Україні, та документована довідкою про звернення за захистом в Україні №0011170, виданою 30.09.2024 року.
10.10.2025 року ОСОБА_5 звернулася до Пересипского РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області із заявами встановленої форми, затвердженої наказом МВС України від 16.08.2012 року №715 (форма 14), про оформлення набуття дитиною громадянства України за територіальним походженням, окремо щодо кожної малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У заявах позивач просила оформити її малолітнім дітям набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.9 ст.8 Закону України «Про громадянство України».
До вказаних заяв був долучений перелік необхідних документів, зокрема, але не виключно, довідка про звернення за захистом в Україні №0011170, видана 30.09.2024 року.
За твердженням сторони позивача, працівником Пересипського відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в усному порядку було відмовлено ОСОБА_7 в прийнятті вищевказаних заяв у зв`язку із відсутністю документа що посвідчує особу, та документу, що підтверджує проживання позивача на законних підставах.
Враховуючи вказане, 10.10.2025 року ОСОБА_5 окремо звернулася до Пересипського відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявами в довільній формі, в яких просила розглянути подані нею заяви про оформлення набуття дітьми громадянства України за територіальним походженням відносно її малолітніх дітей відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215. 
Листами від 16.10.2025 року Пересипським відділом у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області було надано відповідь на заяви позивача, подані в довільній формі, якими повідомлено, що посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, не є документом, що посвідчує особу, та засвідчує факт проживання заявника на території України.
Водночас сторона позивача посилається на те, що будь-якого рішення за вищевказаними заявами від 10.10.2025 року, заповненими за встановленою формою, затвердженої наказом МВС України від 16.08.2012 року №715 (форма 14), у встановлений строк відповідачем прийнято не було. Тобто, на думку представника позивача, в межах спірних правовідносин має місце протиправна бездіяльність міграційного органу в частині прийняття заяв позивача встановленого зразка про оформлення набуття її малолітніми дітьми громадянства України за територіальним походженням відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, разом із копіями всіх документів, передбачених законодавством України.
Не погоджуючись із вищевказаною відмовою, позивач звернулась до суду за захистом прав та інтересів її малолітніх дітей.
Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Дослідивши адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України №2235-III від 18.01.2001 року «Про громадянство України» (далі - Закон №2235-III).
Статтею 6 Закону №2235-III визначені підстави набуття громадянства України.
Відповідно до цієї статті, громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Стаття 7 Закону №2235-III регламентує питання набуття громадянства України за народженням.
Згідно з ч. 4 ст. 7 Закону №2235-III особа, яка народилася на території України від іноземців, які на законних підставах проживають на території України, і не набула за народженням громадянства жодного з батьків, є громадянином України.
Згідно з ч. 8 ст. 7 Закону №2235-III особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.
Відповідно до ч. 9 ст. 8 Закону №2235-III для оформлення набуття громадянства України дитиною, яка є іноземцем, один із батьків якої або опікун чи піклувальник має право на подання декларації, передбаченої пунктами 1, 3-5 частини шостої цієї статті, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подається декларація про відмову дитини від іноземного громадянства.
Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.
Указом Президента України від 21.03.2001 року №215 було затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215).
За п.1 розділу І Порядку №215 для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.
Згідно п.2 розділу І Порядку №215 заяви з питань громадянства оформлюються про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім`я керівника територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи.
Відповідно до п.3 розділу І Порядку №215 заяву з питань громадянства дитини підписує один з її батьків або інший законний представник дитини.
За п.5 розділу І Порядку №215 під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів.
При цьому, за п.89 розділу ІV Порядку №215 територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.
Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повертає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, керівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.
Аналізуючи вищевказане, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України, до якого подано документи щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України, зобов`язаний перевірити відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України та, не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів, повернути їх заявникові для усунення недоліків, якщо виявить що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України. Варто зазначити, що під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється та надаються копії документів, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України.
Варто зазначити, що приписи Порядку №215 не передбачають окремої процедури для відмови у розгляді заяви про встановлення або оформлення належності особи до громадянства України у випадку ненадання заявником документу, що посвідчує особу заявника, та документу, що підтверджує факт проживання особи на території України на законних підставах.
Тобто, територіальний підрозділ Державної міграційної служби України в будь-якому випадку зобов`язаний не пізніш як у двотижневий строк з дня надходження документів повернути їх заявникові для усунення недоліків, а у випадку неусунення недоліків у встановлений строк - прийняти рішення про припинення провадження за цією заявою.
Досліджуючи матеріали справи суд доходить висновку, що матеріали справи не містять доказів того, що Пересипський відділ у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у встановленому порядку повернув заяви позивача від 10.10.2025 року, подані в інтересах її малолітніх дітей, для усунення недоліків, а також не надав доказів прийняття відповідного рішення про припинення провадження за заявами від 10.10.2025 року. 
Разом з тим, у листах від 16.10.2025 року Пересипський відділ у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зазначив, що за приписами Закону України «Про громадянство України» та Порядком №215 передбачено подання документу, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України. Водночас, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, не є документом, що підтверджує факт проживання особи на території України на законних підставах.
Варто звернути увагу на те, що змістом спірних правовідносин є відмова у прийнятті заяв ОСОБА_1 від 10.10.2025 року про оформлення набуття її малолітніми дітьми громадянства України за територіальним походженням (поданих за встановленою формою, затвердженою наказом МВС України від 16.08.2012 року №715 (форма 14), з підстав ненадання заявником документу, що підтверджує особу.
Міграційний орган заперечує факт звернення позивача із заявами встановленого зразка, що, на переконання суду, спростовується наявними у матеріалах справи заявами від 10.10.2025 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, заповнених ОСОБА_8 за встановленою формою, затвердженою наказом МВС України від 16.08.2012 року №715 (форма 14). 
Проте у листах Пересипського відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 16.10.2025 року, якими фактично підтверджено звернення ОСОБА_1 із відповідними заявами в інтересах її малолітніх дітей про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, зазначено, що заявником не було надано документу, що посвідчує особу, а також документу про проживання заявника на території України, оскільки посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, не відноситься до документів, які підтверджують факт проживання особи на території України на законних підставах.
Варто зазначити, що за час розгляду справи відповідачами не заперечувався той факт, що на дату звернення ОСОБА_1 із відповідними заявами в інтересах її малолітніх дітей про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, вона вже була документована довідкою про звернення за захистом в Україні від 30.09.2024 року №014170.
Також відповідно до розписки, виданої ОСОБА_7 , Управлінням з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУДМС в Одеській області 19.09.2022 року отримано на зберігання від ОСОБА_1 паспортний документ серії НОМЕР_4 . 
За п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.
Згідно п. 1 ст. 13 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» особа, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, має право на: тимчасове працевлаштування, навчання, медичну допомогу в порядку, встановленому законодавством України; проживання у родичів, у готелі, піднаймання житлового приміщення або користування житлом, наданим у пункті тимчасового розміщення біженців; безоплатну правову допомогу в установленому порядку; конфіденційне листування з УВКБ ООН та право на відвідання співробітниками УВКБ ООН; інші права, передбачені Конституцією та законами України для іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України.
Тобто особа, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в частині реалізації прав, прирівнюється до іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України.
Також суд враховує, що відповідно до вищевказаної розписки, виданої Управлінням з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУДМС в Одеській області 19.09.2022 року ОСОБА_7 , її паспортний документ серії НОМЕР_4 зберігається безпосередньо у відділі ГУДМС в Одеській області, що не позбавляло міграційний орган можливості встановити особу, яка подавала заяви 10.10.2025 року, але, у свою чергу, позбавляло позивача виконати обов`язок щодо надання документу, що посвідчує її особу.
Такого висновку дійшов П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 23.10.2025 року по справі №420/39702/24.
Аналізуючи вищевказані обставини суд дійшов висновку, що в межах спірних правовідносин міграційний орган протиправно відмовив у прийнятті заяв ОСОБА_1 від 10.10.2025 року, поданих в інтересах її малолітніх дітей про оформлення набуття ними громадянства України за територіальним походженням, з підстав не надання ОСОБА_8 документу, що посвідчує особу.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України). 
Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність Пересипського відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо нерозгляду по суті заяв позивача від 10.10.2025 року про оформлення набуття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянства України за територіальним походженням.
Суд також зазначає, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
З огляду на встановлені обставини у справі №420/37394/25 суд вважає вважає за необхідне зобов`язати Пересипський відділ у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти та розглянути у порядку, передбаченому Законом України «Про громадянство України» та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, заяви ОСОБА_1 від 10.10.2025 року та додані до них документи для оформлення набуття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянства України за територіальним походженням, та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приймаючи до уваги те, що позивачів звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судового збору не здійснювати.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах малолітніх осіб - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Пересипського відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Пересипського відділу у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо нерозгляду по суті заяв позивача від 10.10.2025 року про оформлення набуття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянства України за територіальним походженням.
Зобов`язати Пересипський відділ у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти та розглянути у порядку, передбаченому Законом України «Про громадянство України» та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, заяви ОСОБА_1 від 10.10.2025 року та додані до них документи для оформлення набуття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянства України за територіальним походженням, та прийняти рішення у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Розподіл судових витрат не проводити.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Повне найменування сторін по справі:
Позивачі - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Республіки Таджикистан за № НОМЕР_5 ) в інтересах малолітніх осіб - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 )
Відповідач - Пересипський відділ у місті Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65050, м. Одеса, вул. Кримська, 62),
Відповідач - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, код ЄДРПОУ 37811384)

Суддя О.В. Білостоцький