ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

29 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/3154/25
Головуючий у першій інстанції – Майборода С. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/938/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.
секретар: Шкарупа Ю.В. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьманське»
Відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Добрий»
Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьманське»
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Добрий» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди та скасування запису про державну реєстрацію права оренди (суддя Майборода С.М.), постановлену в м.Чернігів, 

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (далі – ТОВ «Гетьманське») звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати укладеною додаткову угоду до Договору оренди землі №б/н від 01 травня 2015 року між товариством та ОСОБА_1 в іншій редакції, наведеній у позовній заяві; визнати відсутнім у ТОВ «Добрий» права оренди земельної ділянки площею 2,5600 га, кадастровий номер 7425581200:03:000:1176, яка розташована на території Будинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, номер запису про інше речове право 60435237. Позов мотивовано тим, що 01 травня 2015 року ТОВ «Егрес-Агро» уклало з ОСОБА_1 договір оренди землі №б/н, на підставі якого набуло право оренди земельної ділянки площею 2,5600 га, кадастровий номер 7425581200:03:000:1176, яка розташована на території Будинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Додатковою угодою №1 (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) від 01 березня 2018 року сторону орендаря змінено на ТОВ «Гетьманське». З урахуванням дати державної реєстрації договору оренди, строк договору 10 років, сплив 01 травня 2025 року. Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, 30 листопада 2024 року позивач надіслав відповідачці лист-повідомлення про намір продовжити дію договору, вжиття власником землі заходів для забезпечення виконання вимог ст.33 Закону України «Про оренду землі», недопущення порушення права землекористувача з проєктом додаткової угоди у 2 примірниках. Проте будь-якої відповіді на вказаний лист ОСОБА_1 не надала. Позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, а відповідачка не надіслала повідомлення про заперечення на запропоновані умови або зустрічну пропозицію, що, на думку ТОВ «Гетьманське», вказує на існування підстав для визнання додаткової угоди укладеною. Разом із тим, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірної земельної ділянки проведено державну реєстрацію іншого речового права (номер запису 60435237), з якої позивач дізнався про те, що ОСОБА_1 уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Добрий». Позивач вважає, що саме визнання додаткової угоди укладеною забезпечить реалізацію ТОВ «Гетьманське» свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк, як це передбачено ст.33 Закону України «Про оренду землі».
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2026 року провадження у справі закрито за п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України. Ухвалу суду мотивовано тим, що з урахуванням заявлених позовних вимог, смерті орендодавця після закінчення строку дії договору оренди землі від 01 травня 2015 року, який укладений на строк 10 років, судом не встановлено обставин, за яких спірні правовідносини допускають правонаступництво.
В апеляційній скарзі ТОВ «Гетьманське» просить скасувати вказану ухвалу суду в повному обсязі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга мотивована тим, що орендні правовідносини, які регулюються як загальними нормами ЦК України, так і спеціальними нормами Закону України «Про оренду землі», допускають правонаступництво в разі смерті фізичної особи – орендодавця. ТОВ «Гетьманське» вважає, що суд мав зупинити провадження у справі в зв`язку зі смертю відповідача до залучення правонаступників, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов. 
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.
По справі встановлено, що 01 травня 2015 року між ОСОБА_1 (орендодавець) і ТОВ «Егрес-Агро» (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5600 га, у тому числі сільськогосподарські угіддя 2,5600 га, кадастровий номер 7425581200:03:000:1176, яка розташована на території Будинської сільської ради (а.с.15-16). Відповідно до п.8 договір укладено строком на 10 років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 
01 березня 2018 року між ОСОБА_1 (орендодавець), ТОВ «Егрес-Агро» (орендар), ТОВ «Гетьманське» (новий орендар) укладено додаткову угоду №1 (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі №б/н від 01.05.2015 року, відповідно до якої зі згоди орендодавця (яка виражається шляхом підписання даної угоди) орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорі оренди. Викладено, зокрема пункт 3.3. договору в наступній редакції: «Сторони домовились змінити по всьому тексту Договору та встановити термін (строк) в 30 календарних днів до закінчення строку дії Договору оренди для надіслання Орендарем повідомлення Орендодавцю про намір продовжити дію Договору оренди на підставі свого переважного права» (а.с.22).
Зазначені угоди зареєстровані у встановленому законодавством порядку (а.с.11, 12, 13-14).
28 листопада 2024 року ТОВ «Гетьманське» направило на адресу ОСОБА_1 лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди земельної ділянки від 01 травня 2015 року. Їй запропоновано підписати додаткові угоди на продовження дії договору оренди та направити один екземпляр на адресу товариства (а.с.19-20).
19 грудня 2024 року ОСОБА_1 направила на адресу ТОВ «Гетьманське» заяву, в якій вказувала, що оскільки договір оренди, зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером 7425581200:03:000:1176, спливає, то після закінчення строку дії договорів наміру продовжити строк їх дії вона не має (а.с.57). Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення адресат отримав цей лист 24 грудня 2024 року (а.с.58).
Такий самий лист позивачка направила на адресу ТОВ «Егрес-Агро», який товариство отримало 27 грудня 2024 року (а.с.59, 60).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.110). 
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України).
Здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи (ст. 46 ЦПК України).
Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 47 ЦПК України).
У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (стаття 55 ЦПК України).
Учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (ч. 1 ст. 2 ЦК України).
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1ст. 11 ЦК України).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 1, ч. 4 ст. 25 ЦК України).
У статті 1216 ЦК України вказано, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У статті 1219 ЦК України зазначено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).
Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (ч. 6 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про оренду землі» у разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.
Зміст наведених норм процесуального і матеріального права дає підстави виснувати, що розгляд і вирішення справи, що виникла із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, в суді є неможливим за відсутності однієї зі сторін (позивача або відповідача).
Досягнення завдань цивільного судочинства, зокрема справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, є неможливим у випадку смерті фізичної особи сторони у справі, так як згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України у момент смерті фізичної особи припиняється її здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільна правоздатність).
Крім того, припиняється і процесуальна правоздатність померлої особи.
Проте не у всіх випадках смерть фізичної особи сторони по справі унеможливлює подальший розгляд справи.
Пунктом 7 частини 1 статті 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Отже, розгляд і вирішення цивільної справи в суді є неможливим, а провадження у справі підлягає закриттю внаслідок смерті фізичної особи - сторони у справі, за умови, що спірні матеріальні правовідносини не допускають правонаступництва.
В іншому випадку, відповідно до ст. 55 ЦПК України, суд зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії процесу та продовжити провадження у справі.
Таким чином, внаслідок смерті фізичної особи, в залежності від характеру правовідносин, її можна замінити правонаступником як в матеріальних, так і в процесуальних правовідносинах. При цьому процесуальне правонаступництво зумовлене матеріальним правонаступництвом.
Предметом позову в даній справі є визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі. При цьому вбачається, що позов було подано вже після закінчення строку дії договору оренди землі від 01 травня 2015 року і до смерті орендодавця ОСОБА_1 .
З огляду на норми статей 1218, 1219, ч. 6 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та відповідну їй умову п. 40 укладеного 01 травня 2015 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Егрес-Агро» договору оренди землі, можна дійти висновку, що правовідносини, які є предметом позову, допускають правонаступництво.
Отже, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є обгрунтованими.
Вирішуючи питання судових витрат, апеляційний суд враховує, що за подання юридичною особою апеляційної скарги на ухвалу суду в електронній формі підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, тобто 3 328 грн ? 0,8, оскільки підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» для юридичної особи встановлено ставку в один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а частина третя цієї статті передбачає застосування коефіцієнта 0,8 при поданні процесуального документа в електронній формі. Водночас ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23 лютого 2026 року апелянту помилково було визначено до сплати судовий збір у розмірі 532,48 грн, тобто за ставкою, встановленою для фізичної особи, що не змінює встановленого законом обов`язку апелянта сплатити судовий збір у належному розмірі. Оскільки ТОВ «Гетьманське» сплатило судовий збір у розмірі 532,48 грн, недоплачена сума судового збору становить 2 129,92 грн та підлягає стягненню з ТОВ «Гетьманське» в дохід держави. При цьому розподіл судових витрат між сторонами спору не здійснюється, оскільки за результатами апеляційного перегляду справа передається до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 379 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» задовольнити.
Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2026 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» на користь держави недоплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2129 грн 92 коп.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Повний текст постанови складено 1 червня 2026 року.

Головуючий: Судді: