Справа № 496/4613/25
Провадження № 2/496/769/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
повний текст

21 квітня 2026 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Буран В.М.,
за участю секретаря – Агаджанян Д.Х.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки – ОСОБА_3 . Після смерті батька залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з прибудинковими спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1 . З метою оформлення своїх спадкових прав на вказане майно, звернулась до Біляївської державної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, але у зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища батька та позивачки, що є його донькою, державним нотаріусом видано лист – відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропоновано звернутись до суду з питанням встановлення родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03.11.2014 року було встановлено факт родинних відносин між позивачкою та померлим батьком, а також було визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 домоволодіння за вищевказаною адресою. Первісно спадкоємців за законом після смерті батька було троє осіб: позивачка, її брат - ОСОБА_4 , та дружина померлого - ОСОБА_2 - відповідачка по справі. В подальшому спадкоємців залишилось тільки двоє, оскільки брат позивачки протягом тривалого часу та до дня смерті батька проживав в Росії та не подавав заяву про прийняття спадщини. У зв`язку з цим ОСОБА_2 отримала свою долю у спадщині після смерті ОСОБА_3 на частину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 21 травня 2025 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області (реєстровий № 1-672).
Право на спадщину позивачки, встановлене рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 3 листопада 2014 року, становить 1/3 частину від спадкового майна, а фактично позивачці до спадкування належить частина, неохопленою залишилася 1/6 частина спадкового майна.
У зв?язку з тим, що відповідачка здійснила державну реєстрацію належного їй права власності, неможливо провести коригування долей спадкового майна в межах відкритої спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, позивач змушена звертатися до суду із заявою про визнання за собою права на спадкування на 1/6 частину спадкового майна, оскільки попереднє своє право на 1/3 частину спадку також було встановлено судовим рішенням (а.с. 1-15).
Ухвалою суду від 17.09.2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі та витребувано копію спадкової справи (а.с. 19).
Ухвалою суду від 10.12.2025 року відмовлено у визнанні позову відповідачем, продовжено підготовче провадження (а.с. 112)
Ухвалою суду від 23.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 120).
Позивачка в судове засідання не з`явилась та її представник надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на задоволенні позову наполягала.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, 26 листопада 2025 р. подала до суду заяву в якій не заперечувала проти позовних вимог, просила розглянути справу за її відсутності.
Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10.12.2012р. (а.с. 32) .
Померлий ОСОБА_3 отримав у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі угоди про розподіл спадкового майна від 09.04.2001 року (а.с. 10)
Померлий ОСОБА_3 є рідним батьком позивачки ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 12.11.1981р. (а.с. 42).
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2014 року справа № 496/2204/13-ц встановлено факт родинних відносин, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку – літ. «А», до якого входять: житлова кімната- « 1-3», коридор-« 1-4», житлова кімната – « 1-5», житлова кімната –« 1-6», а також на надвірні споруди які складаються з: літня кухня -літ. –«Б», гараж – літ. «Д», сарай –літ. –«Є», вбиральня-літ.- «Ж», навіс-літ.-«К», погріб – літ.-«Л», огорожа – «п.1..2».
Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2025 року ОСОБА_2 , яка є дружиною померлого ОСОБА_3 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис 12 Хлібодарська селищна рада Біляївського району Одеської області а.с. 36) отримала у власність частку спадкового майна на житловий будинок АДРЕСА_1 , а сама: будинок, на плані позначений літ. А, загальна площа 45,60 кв. метрів, житловою площею 41.50 кв. метрів, літня кухня – Б, гараж – Д, сарай – Є, вбиральня – Ж, навіс – К, погріб – Л, огорожа 1-2. Конструкція житлового будинку літ. А зі збільшенням загальної площі на 16,50 кв.м., будівництво будівель літньої кухні-В, сараю-Г, являється самочинним будівництвом, не входить до спадкового майна (а.с. 9).
За даними копії витребуваної спадкової справи № 27/2013, заведеної після смерті померлого ОСОБА_3 , його син - ОСОБА_4 , є громадянином рф та не звертався до нотаріальної контори з заявою про отримання спадщини (а.с 28-107). 
Листом-відмовою від 12.06.2025 року державний нотаріус повідомила ОСОБА_1 про відсутність у неї правовстановлюючих документів, необхідних для отримання свідоцтва про спадкове майно, оскільки з матеріалів спадкової справи № 27/2013 вбачається, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_1 - в 1/2 (одній другій) частці у спадщині кожна. Згідно рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2014 року справа № 496/2204/13-, яке набрало законної сили 14 листопада 2014 року, за позивачкою визнано право власності на 1/3 (одну третю) частку на зазначене спадкове майно, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину на 1/2 (одну другу) частку спадкового майна, а саме на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 неможливо (а.с. 107). Таким чином, позивач у справі є спадкоємцем частини житлового будинку після смерті батька, проте існування рішення суду про визнання права власності на 1/3 житлового будинку, не надає можливості успадкувати іншу 1/6 частину житлового будинку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як передбачає ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У положеннях п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).
Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
З наданої копії спадкової справи № 27/2013, заведеної після смерті померлого ОСОБА_3 , із заявою про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Інших спадкоємців немає. ОСОБА_2 успадкувала житлового будинку. ОСОБА_1 згідно з рішенням суду отримала права власності на 1/3 житлового будинку, отже 1/6 частина житлового будинку не успадкована. Однак з матеріалів справи вбачається, а саме технічного паспорту 23/3-24 від 12 листопада 2-24 р., що дозвільні документи на реконструкцію житлового будинку літ. А зі збільшенням загальної площі на 16,5 кв. м., будівництво будівель літня кухня літ В, сарай Г не надано, отже це є самочинним будівництвом. 
Крім того, суд дійшов висновку, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки задоволення вимоги про визнання права власності 1/6 частину з зазначенням перелічених у прохальній частині приміщень без встановлення порядку користування вказаними приміщеннями між позивачем та відповідачем буде порушувати права останнього Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню частково. Керуючись ст. ст.328, 392, 1216, 1217, 1218, 1261, 1270, 1224 ЦК України, ст. ст.81, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом– задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/6 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
В інший частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 травня 2026 року, з урахуванням навантаження на склад суду, яке пов`язано з тим, що від штатної кількості – 11 суддів, зараз здійснюють правосуддя тільки - 6, недостатня кількість суддів, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, введенням воєнного стану, обумовлює збільшення строку виготовлення повного тексту рішення суду, оскільки показники навантаження перевищують нормативні у 8 разів, передачі справ 2-х інших суддів, визначених завчасно відпустки та навчання судді у травні 2026 р., суд першої інстанції позбавлений можливості дотримання строків, передбачених національним законодавством.
З урахуванням рекомендованих Вищою радою правосуддя показників, ДСА України зробила розрахунок необхідної кількості суддів для здійснення ефективного правосуддя, яка суттєво перевищує кількість суддів визначену рішенням ВРП від 24 серпня 2023 р. 852/0/15/ - 23. Згідно розрахунків ДСА України, чисельність суддів Біляївського районного суду Одеської області, з урахуванням рівня навантаження, має складати 47 осіб. Зараз штатна кількість – 11 суддів, фактично здійснюють правосуддя тільки – 6 суддів.

Суддя       В.М. Буран