Справа № 132/372/25
Провадження № 2/132/65/26 
РІШЕННЯ 
Іменем України

"30" квітня 2026 р. місто КАЛИНІВКА

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді - СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання - РИБАК І.Ю., за участі: позивача - ОСОБА_1 , його представника - адвоката БЕЗДІТНОЇ С.В., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката УСОВА Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, цивільну справу № 132/372/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Калинівської міської ради Вінницької області, Орган опіки та піклування Турбівської селищної ради Вінницької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:
04.02.2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_3 із вказаним позовом, в якому просить усунути перешкоди у його спілкуванні з дитиною та встановити спосіб та порядок участі його, як батька, у вихованні та спілкуванні з дитиною - дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: побачення з дочкою щомісяця кожні другу та четверту суботу та неділю, без присутності матері, з урахуванням режиму дня дитини, стану її здоров`я у таких час: в суботу: з 11год.30хв. до 14год.00хв., а в теплу пору року додатково з 16год.00хв. до 19год.00хв.; в неділю: з 09год.00хв. до 14год.00хв.; участі батька в батьківських зборах, у святах, за участю дитини в дошкільних, шкільних та позашкільних закладах, як в присутності матері, так і без неї, тривалістю вказаних заходів; проведення спільного відпочинку батька з дочкою без присутності матері з відвідуванням місця проживання батька, спільних подорожей в межах України з забезпеченням належного харчування, проживання та безпечного перебування в період відпустки батька до 14 днів до досягнення дитиною 6 років. Після досягнення дитиною 6 років - проведення часу з дитиною на канікулах дитини (шкільні канікули) відповідно 50% час проведений з батьком, і 50% час проведений з матір`ю дитини; побачення і спілкування батька в день народження дитини та у державні і релігійні свята протягом 4 годин в узгоджений із матір`ю дитини час; можливості відвідувати дитину під час хвороби за місцем перебування не менше двох годин; можливості спілкування з дитиною без обмежень за допомогою теле- чи відео- зв`язку, мережі інтернету, з врахуванням порядку дня дитини після досягнення дитиною шестирічного віку; отримувати інформацію від матері дитини про факти захворювання та лікування дитини, фізичний та психологічний стан, про від`їзд з постійного місця проживання на період більше 3-х днів, а про стан, який становить загрозу життю чи здоров`ю дитини невідкладно; забороняється батькам налаштовувати дитину один проти одного. В обґрунтування цих вимог зазначив, що раніше проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , під час спільного проживання з якою, у них народилась дитина - дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя між ними поступово погіршилося, в результаті чого вони стали проживати окремо, при цьому дитина залишилась проживати з матір`ю, проти чого він не заперечував. З часом, ОСОБА_2 почала вчиняти дії, спрямовані на створення штучних перешкод у його спілкуванні з дитиною, в результаті чого він був вимушений звернитися до органу опіки та піклування із заявою про встановлення участі батька у спілкуванні з дитиною. Винесене органом опіки та піклування рішення з порушеного ним питання, ОСОБА_2 свідомо не виконує, а тому він вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2025 року, визначено склад суду з розгляду позову: головуючого суддю Сєліна Є.В. 
Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 06.02.2025 року, відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
У відзиві на позовну заяву, який надійшов 12.03.2025 року, відповідач ОСОБА_2 просить суд у задоволенні позовних вимог позивачу ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі. Дану позицію обґрунтовує тим, що обставини, які наведені в позовній заяві щодо причин припинення між сторонами відносин, не відповідають дійсності, оскільки позивач залишив її та їх малолітню дитину у небезпеці після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, та самоусунувся від надання матеріальної допомоги на їх утримання. Будь-яких перешкод у спілкуванні батька з дитиною вона не вчиняє, сумлінно виконує рішення органу опіки та піклування, яким був визначений спосіб і порядок участі батька у вихованні дитини. Неможливість побачення батька з дитиною у визначені органом опіки та піклування дні, було викликане об`єктивними обставинами, а саме хворобою дитини. Вважає, що встановлення іншого способу участі батька у вихованні дитини, ніж той, який був встановлений рішенням виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області від 12.09.2024 року № 484, не лише буде суперечити інтересам самої дитини, а й може заподіяти їй непоправну психологічну травму. 
Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 03.04.2025 року, зокрема зобов`язано орган опіки та піклування Калинівської міської ради Вінницької області надати письмовий висновок про визначення способу участі батька ОСОБА_3 у вихованні своєї дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У відповіді на відзив, яка надійшла 06.05.2025 року, представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Бездітна Т.В. зазначає, що її довіритель, як батько дитини, не залишав відповідача та їх дитину у небезпеці після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, а також несамоусувався від надання матеріальної допомоги на їх утримання, натомість вчиняв дії, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач вводить суд в оману щодо виконання нею рішення органу опіки та піклування, оскільки фактичні обставини доводять протилежне. Посилаючись на рішення Верховного Суду, зазначає, що у разі зміни обставин, пов`язаних з віком дитини, станом її здоров`я, психоемоційним станом, жодна із сторін не позбавлена можливості звернутися до суду про визначення іншого способу у вихованні дитини та спілкування з нею. 
В запереченні на відповідь на відзив, що надійшло 26.05.2025 року, відповідач ОСОБА_2 зазначила, що дитина та її батьки мають право встановлювати та підтримувати регулярний контакт один з одним, однак такий контакт має бути обмежений або заборонений тоді, коли це необхідно в найкращих інтересах дитини. В даній справі, негативний вплив батька на дитину підтверджується письмовими доказами, зокрема медичними документами. 
13.06.2025 року представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Бездітна Т.В. шляхом подання заяви з процесуальних питань, уточнила позовні вимоги, згідно яких просить: усунути перешкоди у його спілкуванні батька з дитиною та встановити способи та порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною - дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: побачення з дочкою щомісяця кожні другу та четверту суботу та неділю, без присутності матері, з урахуванням режиму дня дитини, стану її здоров`я у таких час: в суботу: з 11год.30хв. до 14год.00хв., а в теплу пору року додатково з 16год.00хв. до 19год.00хв.; в неділю: з 09год.00хв. до 14год.00хв.; участі батька в батьківських зборах, у святах, за участю дитини в дошкільних, шкільних та позашкільних закладах, як в присутності матері, так і без неї, тривалістю вказаних заходів; проведення спільного відпочинку батька з дочкою, без присутності матері, з відвідуванням місця проживання батька, спільних подорожей в межах України, з забезпеченням належного харчування, проживання та безпечного перебування в період відпустки батька до 14 днів до досягнення дитиною 6 років. Після досягнення дитиною 6 років - проведення часу з дитиною на канікулах дитини (шкільні канікули) відповідно 50% час проведений з батьком, і 50% час проведений з матір`ю дитини; побачення і спілкування батька в день народження дитини та у державні і релігійні свята протягом 4 годин в узгоджений із матір`ю дитини час; можливості відвідувати дитину під час хвороби за місцем перебування не менше двох годин; у будні дні щовівторка та щочетверга з 18год.00хв. мінімум 30 хвилин спілкуватися з дитиною шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram»; отримувати інформацію від матері дитини про факти захворювання та лікування дитини, фізичний та психологічний стан, про від`їзд з постійного місця проживання на період більше 3-х днів, а про стан, який становить загрозу життю чи здоров`ю дитини невідкладно; забороняється батькам налаштовувати дитину один проти одного. 
Згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 13.06.2025 року, закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 26.08.2025 року, зокрема зобов`язано орган опіки та піклування Калинівської міської ради Вінницької області на виконання вимог ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 03.04.2025 року, у відповідності до приписів ст.19 СК України, надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору у справі, на підставі актуальних відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 24.10.2025 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Турбівської селищної ради Вінницької області. Зобов`язано орган опіки та піклування Турбівської селищної ради Вінницької області, у відповідності до приписів ст.19 СК України, надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору у справі, на підставі актуальних відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 22.01.2026 року, встановлено органу опіки та піклування Турбівської селищної ради Вінницької області граничний строк для виконання ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 24.10.2025 року, в частині надання суду письмового висновку щодо визначення способів участі батька у вихованні дитини, до 20.02.2026 року включно.
20.02.2026 року до Калинівського районного суду Вінницької області надійшов висновок органу опіки та піклування Турбівської селищної ради щодо розв`язання спору між батьками про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджений рішенням виконавчого комітету Турбівської селищної ради Вінницької області від 19.02.2026 року № 79. 
Позивач ОСОБА_3 , його представник - адвокат Бездітна Т.В. в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилась, залучила до участі у розгляді справи в якості свого представника - адвоката Усова Ю.В., який заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених зокрема у відзиві на позовну заяву. 
Треті особи - уповноважені представники органу опіки та піклування Калинівської міської ради Вінницької області, органу опіки та піклування Турбівської селищної ради Вінницької області до суду не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, прийшов до наступних висновків. 
Встановлено, що сторони у справі, а саме позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 , є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Київ, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 26.10.2021 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка міста Київ, проживає разом із матір`ю - відповідачем ОСОБА_2 , що визнається учасниками справи, та підтверджується матеріалами справи.
Рішенням виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області від 12 вересня 2024 року № 484, затверджений висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області від 27.08.2024 року № 49 «Щодо розв`язання спору про визначення способу участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з донькою - ОСОБА_4 ».
Згідно цього висновку, визначено участь батька ОСОБА_3 у вихованні доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення порядку його побачень з дитиною наступним чином: щомісяця, в останню суботу за попередньою домовленістю та в присутності матері, з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини у такий час: з 11.00год. до 14.00год. При неможливості виконання графіку батько завчасно повідомляє матір, а матір батька дитини. Рекомендовано: матері дитини - ОСОБА_2 , не чинити перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з донькою ОСОБА_4 ; до перших зустрічей батька з дитиною залучити психолога.
Посилаючись на порушення визначеного органом опіки та піклування порядку побачень з дитиною відповідачем ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом.
В рамках цієї справи, Калинівський районний суд Вінницької області шляхом постановлення ухвали від 24 жовтня 2025 року, зобов`язав орган опіки та піклування Турбівської селищної ради Вінницької області, у відповідності до приписів ст.19 СК України, надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору у справі, на підставі актуальних відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Турбівської селищної ради щодо розв`язання спору між батьками про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Турбівської селищної ради Вінницької області від 19.02.2026 року № 79, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити спосіб участі батька у вихованні дитини в наступному порідку: щомісяця, в останню суботу за попередньою домовленістю та виключно в присутності матері, з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини у такий час: з 11.30 до 14.00 години. При неможливості виконання графіку, батько ОСОБА_3 завчасно повідомляє матір ОСОБА_2 , а матір - батька дитини; місце та час зустрічей визначати з урахуванням віку, стану здоров`я та психоемоційного стану дитини; у разі погіршення психологічного стану дитини ОСОБА_4 , припиняти зустрічі до стабілізації її стану; рекомендувати батькові ОСОБА_3 утримуватися від будь-яких дій, що можуть спричинити психологічний тиск; матері дитини ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 . 
За частиною першою статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України).
Предметом спору у справі, що розглядається, є визначення способу участі одного із батьків у вихованні дитини.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року в справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61-19815сво19).
Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою, третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося ЄСПЛ, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права.
Так, у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, ЄСПЛ зазначав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а стаття 153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен із батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, такі зустрічі не повинні носити формальний характер, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
Відповідно до статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Вказані норми права кореспондуються зі статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до положень якої батьки, що проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Таким чином, міжнародними та національними нормами законодавства України закріплено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Також передбачено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок - не чинити цьому перешкоди.
В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (стаття 159 СК України).
У справах, що виникають зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.
При вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності. Сам факт емоційно напружених відносин між батьками дитини та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків.
Судам необхідно враховувати загальну пропорційність будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, надавати ретельну оцінку низці факторів, які залежно від обставин відповідної справи можуть відрізнятися.
При вирішенні питання щодо участі того з батьків, хто проживає окремо, у вихованні та спілкуванні з дитиною необхідно пам`ятати, що у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною.
Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, у кожній конкретній справі суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.
Установлення обмеження батькові та дитині у безперешкодному спілкуванні та налагодженні психоемоційного контакту між ними шляхом проведення зустрічей виключно у присутності матері чи представників органу опіки та піклування повинно ґрунтуватися на беззаперечних доказах можливого негативного впливу батька на виховання дитини, формування її як особистості, на її безпеку та повноцінний розвиток. Мотиви такого обмеження не можуть базуватися лише на бажанні матері, виходячи з конфліктних ситуацій та неприязних стосунків між дорослими.
Стаття 3 ЦПК України передбачає, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд неодноразово відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 14 вересня 2021 року у справі № 910/14452/20).
Під час розгляду справи відповідачем ОСОБА_2 не спростовано наявність у позивача ОСОБА_3 права на особисте спілкування з дитиною - донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачене законодавством, не доведено неспроможність батька, спілкуватися та доглядати за дитиною самостійно, що могло б перешкоджати нормальному її розвитку. 
До тверджень відповідача про небажання дитини спілкуватися із батьком та відсутності прихильності до нього, а також наявності психотравмуючих та психоемоційних факторів, з посиланням на висновок судово-лінгвістичної експертизи від 16.02.2024 року № 459/24-21 та висновок, складений 20.10.2023 року психологом Психологічного центру «Fides» ОСОБА_7 за результатами проведення психологічного дослідження дитини, суд відноситься критично. 
Згідно листа Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 27.03.2025 року, судово-психологічна експертиза дітей віком до п`яти років не проводиться у зв`язку з відсутністю достатнього рівня психоемоційної зрілості для участі у психологічному дослідженні. 
Висновки психолога Психологічного центру «Fides» ОСОБА_7 за результатами проведення психологічного дослідження дитини, є односторонніми та складені з урахуванням висловів лише однієї із сторін, при цьому психолог не був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Проведення психологічного дослідження без участі одного з батьків, якого фактично позбавлено можливості надати психологу необхідні документа та інформацію, за допомогою яких можливо встановити та оцінити емоційний стан дитини, з`ясувати прихильності, рівень безпеки та комфорту у стосунках із кожним із батьків, виявити можливі психологічні ризики та забезпечити суд інформацією про особливості психологічного стану дитини, вказує на його неповноту та необ`єктивність.
Більш того, зазначений висновок Психологічного центру «Fides», поза розумним сумнівом, не доводить факту негативного впливу батька на виховання дитини, формування її як особистості, на її безпеку та повноцінний розвиток, на момент ухвалення даного судового рішення.
Належним та допустимим доказом психологічного стану дитини та її прихильності до батьків може бути лише висновок експерта, складений незалежним експертом за результатами проведення судово-психологічної експертизи дитини, однак такий висновок в матеріалах справи відсутній.
Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.
З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.
При цьому під час вирішення спору щодо виховання дитини, зважаючи на її вікову категорію, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини спілкуватися з батьками.
Проведення психологічної експертизи дитини є одним зі способів з`ясування думки дитини, яка має враховуватися судом при розгляді спору. У порівняні з іншими способами, зокрема викликом дитини до суду та її опитуванням, психологічна експертиза, яка проводиться кваліфікованим дитячим психологом, є більш комфортною для дитини. Безумовно, можливість з`ясувати думку дитини залежить від її віку, рівня розумового та емоційного розвитку, здатності сформулювати власні погляди.
Згідно висновку фахівця Психологічного центру «Fides» - доктора психологічних наук, професора, голови Вінницького обласного відділення Української асоціації сімейних психологів ОСОБА_7 від 02.02.2026 року, для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на сьогодні, ситуація будь-якого контакту та взаємодії дитини з біологічним батьком ОСОБА_3 та його деструктивна виховна поведінка є психотравмуючою для дівчинки та викликає ознаки стресу та емоційної дестабілізації. З урахуванням виявленого психоемоційного стану дитини, наявності реакцій страху, тривоги та ознак психоемоційного виснаження, для стабілізації та відновлення емоційної рівноваги дитини необхідним є усунення психотравмуючих факторів. На даний момент таким фактором для дитини є контакти з батьком, що підтверджується як словами дитини, так і її поведінковими реакціями. Дитина на сьогодні перебуває у сенситивному періоді: іде адаптація до соціуму, закладаються основи для її подальшого розвитку як цілісної особистості. Для позитивного її становлення дитині потрібен психологічний спокій, стабільність та безпека у своєму фізичному перебуванні - місце проживання та комфортне і сприятливе - психологічне середовище. Проведення зустрічей батька ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини. У разі продовження спілкування з батьком ступінь травматизації психоемоційного стану дівчинки є досить високим. Дівчинка потребує забезпечення безпечного, емоційно стабільного середовища та уникнення ситуацій психоемоційного напруження. Для відновлення психоемоційного стану дитини рекомендовано виключення безпосередніх контактів біологічного батька ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період психологічної стабілізації. Відновлення контактів можливе лише після повної стабілізації психоемоційного стану дитини та за умови відсутності у неї неврологічних реакцій.
В контексті цього висновку психолога, суд його має враховувати системно, з`ясовуючи фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.
Оцінка дитиною поведінки своїх батьків, життєвих обставин може бути необ`єктивною та зумовлена різними важелями впливу та зовнішніми факторами.
Думка дитини, котра тривалий час проживала з одним із батьків, може бути спотвореною, мати ознаки навіювання одним із батьків, внаслідок чого не може сприйматися судом як абсолютна. 
Отже, думка дитини не носить абсолютного характеру, зважаючи на малолітній вік та можливий психологічно-травматичний вплив на неї при встановленні обставин за її участі, а тому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси, що закріплено у частині 3 статті 171 СК України.
Саме лише висловлене бажання малолітньої дитини, якій на момент розгляду справи не виповнилося 6 років, не може бути безумовною підставою для позбавлення права батька на участь у її вихованні та піклуванні та не свідчить про те, що вказане відповідатиме якнайкращим інтересам малолітньої дитини. Слід враховувати, що дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих, а тому важливо оцінити всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини.
Небажання дитини спілкуватися із батьком і відсутність прихильності до нього не можуть бути покладені в основу судового рішення, враховуючи вік дитини та факт її постійного проживання з матір`ю, яка має конфлікт з батьком, що негативно впливає на сприйняття його дитиною. Небажання дитини спілкуватися із батьком обумовлене ситуацією, яка склалася між сторонами, і не може бути підставою для обмеження батька у реалізації батьківських прав на участь у вихованні дитини і спілкуванні з нею.
Суд відхиляє твердження відповідача про відсутність правових підстав для задоволення вказаного позову з огляду на наявність нескасованого рішення виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області від 12.09.2024 року № 484, яким був затверджений висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області від 27.08.2024 року № 49 «Щодо розв`язання спору про визначення способу участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з донькою - ОСОБА_4 », яким було визначено спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, оскільки це право гарантоване діючим законодавством. 
У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків, та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.
Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).
Відмова у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема, внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав), не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації прав, передбачених частиною другою статті 159 СК України (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 742/1716/23 (провадження № 61-17035сво23).
Суд не може погодитися із способом участі батька ОСОБА_3 у вихованні дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який запропонований органом опіки та піклування Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області у висновку, який затверджений рішенням виконавчого комітету Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 79 від 19.02.2026 року, з наступних підстав:
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України у процесі розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Запропонований органом опіки та піклування порядок участі в спілкуванні із дитиною має оцінюватися в сукупності з іншими доказами в справі, та бути таким, що відповідатиме принципу розумності, справедливості та збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному захисту інтересів дитини, першоосновам розвитку особистості малолітньої дитини, враховуючи її вік, стан здоров`я, звички тощо.
За загальним правилом, передбаченим статтею 19 СК України та статтею 56 ЦПК України, у спорах між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини участь органу опіки і піклування є обов`язковою. Спеціалісти відповідного органу мають надати суду письмовий фаховий висновок щодо розв`язання спору.
Повноваження органів опіки та піклування надавати висновки, їх вид і форма деталізуються у Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок).
Зокрема, в ньому зазначено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.
Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.
Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.
Згідно із пунктом 74 зазначеного Порядку під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.
Тлумачення змісту частин четвертої, шостої статті 19 СК України дозволяє зробити висновок, що вони не допускають виключень щодо неотримання письмового висновку органу опіки та піклування під час розгляду справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою.
Наведені вище положення статті 19 СК України та Порядку знайшли своє відображення у процесуальному законодавстві, відповідно до якого такі органи займають самостійне процесуальне становище, беручи участь у судовій справі.
Згідно із частиною шостою статті 56 ЦПК України органи державної влади та місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.
Висновок владних органів містить дві складові: 1) відомості про факти, на основі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного розгляду та вирішення справи; 2) рекомендацію конкретного органу про те, як необхідно з точки зору державного інтересу (захист прав та інтересів дітей) вирішити справу, тобто висновок про факти та право.
Вказане дозволяє віднести висновки до засобів доказування (письмових доказів). Як й інші докази, вони не мають для суду наперед встановленої сили.
У випадку неможливості надати висновок, який ґрунтується на обстеженні умов, орган опіки і піклування з метою захисту інтересів дитини має використати всі можливі варіанти одержання інформації і оцінки обставин, що склалися, і за можливістю надати висновок з посиланням на бесіди із родичами, знайомими, або з посиланням на інші документи та із вказівкою на те, що обстежити безпосередньо умови проживання неможливо.
Однак винесення рішення в справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом - захищаючи права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України.
Такі висновки сформульовані Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 11 грудня 2023 року в справі № 523/19706/19.
Дослідивши висновок органу опіки та піклування Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, що затверджений рішенням виконавчого комітету Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 79 від 19.02.2026 року, та яким був запропонований спосіб участі батька ОСОБА_3 у вихованні дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то суд його вважає недостатньо обґрунтованим, та таким, що суперечить інтересам дитини.
Запропонований батькові спосіб його побачення з дитиною лише один раз на місяць, в останню суботу за попередньою домовленістю та виключно в присутності матері, у проміжок часу з 11-30 по 14-00 години, обмежує право батька на спілкування з дитиною, оскільки цього часу явно недостатньо, щоб налагодити контакт з дитиною, та не відповідає вимогам ст.ст.157-159 СК України, ст.ст.9, 18 Конвенції про права дитини, принципу рівності прав батьків у вихованні дитини.
Цим запропонованим способом, фактично обмежено право дитини на безперешкодне спілкування з батьком, підтримання регулярних особистих стосунків, а також прямих контактів, піклування та виховання з боку батька, та не відповідає найкращим інтересам дитини. 
Враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини та лише у присутності матері, призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною, налагодженні психоемоційного зв`язку та постійних контактів.
Батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема батько зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини постійно, а не тільки за домовленістю із матір`ю. Не врахування цього при вирішенні спору і встановлення способу спілкування батька із дитиною виключно за домовленістю із матірю та у її присутності, може протиправно обмежити їх участь у вихованні дитини.
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що мати, усвідомлюючи інтереси дітей та виконуючи рішення суду щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, має можливість морально підготувати її до зустрічей з батьком, сприяти встановленню психоемоційного зв`язку батька з малолітньою дитиною.
При вирішенні спорів щодо дітей вирішальним є питання, чи було забезпечено справедливу рівновагу між задіяними конкуруючими інтересами: інтересами дитини, двох батьків і громадського порядку, в межах свободи розсуду, наданої державі у таких питаннях (Maumousseau and Washington v. France, заява № 39388/05 від 06 грудня 2007 року, § 62), проте, не забуваючи, що найвищі інтереси дитини мають бути першочерговим міркуванням (Gnahore v. France, заява № 40031/98 від 19 вересня 2000 року, § 59; X v. Latvia [ВП], заява № 27853/09 від 26 листопада 2013 року, § 95). ЄСПЛ підкреслив, що існує широкий консенсус, у тому числі й у міжнародному праві, на користь думки, що найкращі інтереси дитини мають першочергове значення (§ 96). Інтереси батьків, особливо у регулярному спілкуванні з дитиною, лишаються, однак, тим чинником, який слід враховувати при врівноважуванні різних задіяних інтересів (Kutzner v. Germany, заява № 46577/99 від 26 грудня 2002 року, § 58, 62).
З огляду на встановлені судом обставини, врахувавши характер стосунків, які склались між батьками дитини та між дитиною і кожним з батьків, вік та інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дітьми та участь у їх вихованні, бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою, суд вважає доцільним і таким, що відповідатиме інтересам дитини, визначити ОСОБА_3 наступний спосіб його участі у вихованні дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з нею: 
встановити адаптаційний період, а саме протягом двох місяців з моменту набуття даним рішенням законної сили, проводити зустрічі щомісяця кожні другу і четверту суботу та неділю, з 11-30 години до 14-00 години, в присутності матері дитини ОСОБА_2 , з урахуванням та дотриманням режиму дня дитини, стану її здоров`я, за місцем проживання дитини, на нейтральній території;
вподальшому, після завершення адаптаційного періоду: проводити зустрічі щомісяця кожні другу і четверту суботу та неділю, а саме в суботу: з 11-30 години до 14-00 години, та в неділю: з 09-00 години до 14-00 години, без присутності матері дитини ОСОБА_2 , попередньо узгодивши з нею місце зустрічі батька з дитиною та місця їх спільного перебування (знаходження) на протязі визначеного часу, з урахуванням та дотриманням режиму дня дитини, стану її здоров`я, зобов`язавши батька забирати та повертати вчасно дитину за адресою її проживання; 
брати участь в батьківських зборах, та у інших заходах, які буду проводитися за участю дитини в дошкільних, шкільних та позашкільних закладах, як в присутності матері ОСОБА_2 , так і за її відсутності, на протязі часу тривалості зазначених зборів та заходів; 
зустрічатися і спілкуватися з дитиною в день її народження, а також у державні та релігійні свята, в межах 4 годин, в попередньо та завчасно узгоджений із матір`ю ОСОБА_2 день та час;
проводити відпустку разом із дитиною за межами місця її проживання, в межах території України, під час шкільних канікул, після отримання на це згоди матері ОСОБА_2 , та за умови, якщо стан здоров`я дитини буде це дозволяти, та проти цього не буде заперечувати сама дитина; 
бути поінформованим матір`ю ОСОБА_2 про факт захворювання та лікування дитини, а також про зміну місця її постійного проживання;
відвідувати дитину під час її хвороби за місцем знаходження (перебування), протягом періоду часу, який буде узгоджений з матір`ю ОСОБА_2 , та із відповідним закладом охорони здоров`я, в якому буде перебувати (знаходитися) дитина;
спілкуватися з дитиною щовівторка та щочетверга з 18-00 години шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків («Viber», «WhatsApp» та інших), за технічної можливості та попередньою домовленістю із матір`ю ОСОБА_2 , та за умови, якщо проти цього не буде заперечувати сама дитина.
Оскільки матеріали справи містять об`єктивні дані, що вказують на вчинення матір`ю певних дій, які спрямовані на створення штучних перешкод батькові у спілкуванні з дитиною, а тому необхідно зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та утриматись від дій, спрямованих на налаштовування дитини проти батька.
При визначенні наведеного способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, судом враховано інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини та режим її розпорядку дня, стан її здоров`я та психоемоційний стан, факт тривалого неспілкування батька із дочкою та місце проживання обох батьків, які проживають у різних областях України.
Врахувавши відсутність сталого психічного зв`язку між батьком та дитиною, тривале проживання дитини з матір`ю, відсутність повноцінного контакту з батьком, суд прийшов до висновку про необхідність встановлення адаптаційного періоду, а саме проведення зустрічей батька з дитиною, в перші два місяця з моменту набуття даним рішенням законної сили, в присутності матері. Таке застереження сприятиме поступовому налагодженню відносин між ними та формуванню емоційного контакту дочки та батька.
Подолання певних дискомфортних на першому етапі незручностей для дитини, пов`язаних із налагодженням емоційного контакту дитини з батьком має відбуватися у співпраці матері і батька. 
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність захисту прав дитини, а тому насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретно взятої справи, а вже тільки потім права її батьків.
Не зважаючи на те, що відповідач категорично заперечує участь позивача у вихованні і спілкуванні з дочкою, суд вважає, що між тим із батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт, таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дітей. Крім того, дитина має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Встановлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком.
Визначені судом дні та час побачень батька з дитиною, а також інші форми та способи участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, у повній мірі відповідатимуть інтересам дитини та батька, та не порушать прав та інтересів матері. 
Для встановлення належного психологічного контакту батька з донькою учасники правовідносин потребують допомоги, яку суд вправі надати від імені держави шляхом визначення способів участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Для налагодження належних довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово має відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності доньки до батька. При цьому наявність між сторонами неприязних відносини та конфліктів можуть негативно впливати на ставлення дитини до батька при проведенні зустрічей батька з дочкою у присутності матері, що може перешкоджати налагодженню спілкування батька з дитиною.
Визначення батьку способу для його участі у спілкуванні та вихованні дочки, спрямоване на повернення батька у життя і виховання дитини, яка потребує як материнського, так і батьківського виховання, що в сукупності формують основу становлення дитини як повноцінного члена суспільства.
Сторони не позбавлені в майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини із врахуванням змін поведінки позивача, відповідних вікових змін дитини, її розвитку та потреб, що буде відповідати, насамперед, засадам якнайкращого забезпечення інтересів дитини (див. постанову від 29 травня 2024 року в справі № 354/608/15).
Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211грн.20коп., що підтверджується документально.
Згідно частин першої, шостої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача на користь позивача повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 1211грн.20коп.
За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст.ст.141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Калинівської міської ради Вінницької області, Орган опіки та піклування Турбівської селищної ради Вінницької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини - задовольнити частково.
Визначити ОСОБА_3 наступний спосіб його участі у вихованні дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та спілкуванні з нею:
встановити адаптаційний період, а саме протягом двох місяців з моменту набуття даним рішенням законної сили, проводити зустрічі щомісяця кожні другу і четверту суботу та неділю, з 11-30 години до 14-00 години, в присутності матері дитини ОСОБА_2 , з урахуванням та дотриманням режиму дня дитини, стану її здоров`я, за місцем проживання дитини, на нейтральній території;
вподальшому, після завершення адаптаційного періоду: проводити зустрічі щомісяця кожні другу і четверту суботу та неділю, а саме в суботу: з 11-30 години до 14-00 години, та в неділю: з 09-00 години до 14-00 години, без присутності матері дитини ОСОБА_2 , попередньо узгодивши з нею місце зустрічі батька з дитиною та місця їх спільного перебування (знаходження) на протязі визначеного часу, з урахуванням та дотриманням режиму дня дитини, стану її здоров`я, зобов`язавши батька забирати та повертати вчасно дитину за адресою її проживання; 
брати участь в батьківських зборах, та у інших заходах, які буду проводитися за участю дитини в дошкільних, шкільних та позашкільних закладах, як в присутності матері ОСОБА_2 , так і за її відсутності, на протязі часу тривалості зазначених зборів та заходів; 
зустрічатися і спілкуватися з дитиною в день її народження, а також у державні та релігійні свята, в межах 4 годин, в попередньо та завчасно узгоджений із матір`ю ОСОБА_2 день та час;
проводити відпустку разом із дитиною за межами місця її проживання, в межах території України, під час шкільних канікул, після отримання на це згоди матері ОСОБА_2 , та за умови, якщо стан здоров`я дитини буде це дозволяти, та проти цього не буде заперечувати сама дитина; 
бути поінформованим матір`ю ОСОБА_2 про факт захворювання та лікування дитини, а також про зміну місця її постійного проживання;
відвідувати дитину під час її хвороби за місцем знаходження (перебування), протягом періоду часу, який буде узгоджений з матір`ю ОСОБА_2 , та із відповідним закладом охорони здоров`я, в якому буде перебувати (знаходитися) дитина;
спілкуватися з дитиною щовівторка та щочетверга з 18-00 години шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків («Viber», «WhatsApp» та інших), за технічної можливості та попередньою домовленістю із матір`ю ОСОБА_2 , та за умови, якщо проти цього не буде заперечувати сама дитина.
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та утриматись від дій, спрямованих на налаштовування дитини проти батька.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1211грн.20коп. 
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя